ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

17 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/13385/21	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/13385/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2026 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла сформована 07 квітня 2026 року в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/13385/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» (далі – позивач, ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)») до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі – відповідач, ЦМУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій заявник просить суд стягнути з ЦМУ ДПС на користь ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката Немеш Вікторії Миколаївни (далі – адвокат) у розмірі 367981,51 грн.
В обґрунтування зави зазначено, що за умовами укладеного договору про надання професійної правничої допомоги від 17 квітня 2021 року № 17/04/21 адвокат зобов`язався надати позивачу правову допомогу у цій справі, а позивач зобов`язався на погоджених умовах виплатити адвокату гонорар у розмірі 367981,51 грн, що складало 5 % від загальної суми фінансових санкцій, що було застосовані до позивача на підставі повідомлень-рішень. 02 вересня 2021 року адвокат окремою заявою повідомив суд про те, що всі документи на підтвердження своїх витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду після винесення рішення по справі протягом строку, визначеного Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи той факт, що рішення суду у цій справі було ухвалено 03 квітня 2026 року, п`ятий календарний день припадає на 08 квітня 2026 року. Отже строк, встановлений частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем дотриманий.
Ухвалою суду від 09 квітня 2026 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі призначено до розгляду в письмовому провадженні (без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи) на 17 квітня 2026 року.
Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом частини третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом установлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду 03 квітня 2026 року у справі № 640/13385/21 задоволено адміністративний позов ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» та:
- визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС від 08 лютого 2021 року № 00000430701 щодо ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)», яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 5984650,00 грн;
- визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС від 15 квітня 2021 року № 00001460701 щодо ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)», яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на суму 308824,00 грн і застосовано штрафні санкції у розмірі 30882,40 грн;
- визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС від 15 квітня 2021 року № 00001470701 щодо ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 941158,00 грн і застосовано штрафні санкції у розмірі 94115,80 грн;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ЦМУ ДПС на користь ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» понесені витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 22700,00 грн.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідач не погодився з вимогами представника позивача щодо стягнення з ЦМУ ДПС на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 367981,51 грн.
Так, за змістом частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідач зазначає, що подані представником ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» документи не відповідають зазначеним вимогам і не дають можливості встановити фактичний обсяг наданих правничих послуг і перевірити обґрунтованість заявленої до стягнення суми. Зокрема, в акті приймання-передачі наданих послуг від 06 квітня 2026 року відсутній деталізований опис виконаних робіт (наданих послуг), що унеможливлює ідентифікацію конкретних дій адвоката у межах цієї справи. Наданий опис послуг не містить підпису адвоката, що ставить під сумнів факт їх погодження, надання та належного оформлення. Крім того, у наданих документах не зазначено дати виконання відповідних послуг, відсутні відомості щодо кількості витраченого часу на кожну окрему дію, що є необхідним для оцінки співмірності витрат відповідно до вимог процесуального закону.
Також позивачем не здійснено детального арифметичного розрахунку заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим відсутня можливість перевірити правильність її формування, а також відповідність обсягу наданих послуг заявленій сумі.
За таких обставин заявлені до стягнення витрати є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не відповідають критеріям реальності та співмірності, визначеним статтею 134 КАС України.
Отже, за відсутності в матеріалах справи належного і деталізованого опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відсутності підпису адвоката під описом наданих послуг, а також відсутності арифметичного розрахунку вартості наданих послуг і відомостей, необхідних для перевірки їх обсягу та вартості, відсутня можливість визначити фактичний розмір витрат на професійну правничу допомогу, що унеможливлює їх перевірку судом та розподіл у складі судових витрат.
Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, розмір стягнутих судових витрат на правничу допомогу є необґрунтований, оскільки розмір витрат є завищений.
З урахуванням вказаного відповідач просить відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 367981,51 грн.
Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI визначено, що представництво – це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Представником позивача вказано, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 367981,51 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат надано копії таких документів: договору про надання професійної правничої допомоги від 17 квітня 2021 року № 17/04/21, акту прийому-передачі послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 17 квітня 2021 року № 17/04/21 від 06 квітня 2026 року.
Із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» (далі – Замовник), в особі ліквідатора Сацюка Д. А., який діє на підставі статуту, з одного боку, і адвокатом Немеш Вікторією Миколаївною (далі – Виконавець), з іншого боку, укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 17 квітня 2021 року № 17/04/21 (далі «Договір»), відповідно до якого Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику наступні юридичні послуги: підготовка всіх необхідних документів, подача до суду позовної заяви та представлення інтересів позивача в суді за позовом до ЦМУ ДПС про скасувати податкових повідомлень-рішень від 08 лютого 2021 року № 00000430701, від 15 квітня 2021 року № 00001460701 і від 15 квітня 2021 року № 00001470701 (пункт 2.1 цього Договору).
Відповідно до пункту 2.2 договору Замовник, у свою чергу, зобов`язується на умовах, погоджених у договорі, виплатити Виконавцю гонорар за надання послуг, а також відшкодувати витрати по оплаті обов`язкових платежів і інших необхідних додаткових витрат (пов`язаних з наданням послуг) на умовах, погоджених у договорі й додаткових угодах до нього.
Згідно з пунктом 2.3 договору послуги Виконавця, що передбачені договором, включають в себе:
2.3.1. представництво прав і законних інтересів Замовника у переговорах з контрагентом;
2.3.2. представництво прав і законних інтересів Замовника перед усіма підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форми власності і підпорядкування, перед органами державної влади й органами місцевого самоврядування, перед фізичними особами;
2.3.3. представництво прав і законних інтересів Замовника в судах всіх інстанцій при здійсненні судочинства;
2.3.4. представництво інтересів Замовника у відповідних органах виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до пункту 3.2 договору для надання Виконавцем послуг згідно договору Замовник надає Виконавцеві (його працівникам) наступні повноваження:
3.2.1. вести від імені Замовника переговори з контрагентом, укладати мирові угоди, здійснювати інші дії, спрямовані на врегулювання спору мирним шляхом;
3.2.2. від імені Замовника без обмежень бути представником перед усіма підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форми власності і підпорядкування, перед органами державної влади й органами місцевого самоврядування із правом підпису, подачі й одержання від імені Замовника всіх необхідних документів;
3.2.3. підписувати та подавати заяви, клопотання, позовні заяви, доповнення до позовних заяв, пояснення, апеляційні та касаційні скарги, брати участь у судовому процесі та процесі виконавчого провадження з усіма правами, наданими Замовнику як позивачу, відповідачу, заявнику, зацікавленій або третій особі, стягувачу або боржнику, іншим учасникам процесу;
3.2.4. збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази, зокрема: витребувати (одержувати) документи та їх копії від підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності і підпорядкування, від органів державної влади й органів місцевого самоврядування, а від фізичних осіб – за їх згодою, знайомитися з необхідними документами, одержувати письмові висновки фахівців і експертів з питань, які вимагають спеціальних, не юридичних знань;
3.2.5. при зборі інформації застосовувати науково-технічні засоби (згідно діючого законодавства України);
3.2.6. подавати клопотання й скарги на прийомі у посадових осіб і відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання й скарги;
3.2.7. бути присутнім при розгляді клопотань і скарг на засіданнях відповідних органів давати пояснення по суті клопотань і скарг;
3.2.8. оскаржувати рішення, ухвали і постанови судів до апеляційної та касаційної інстанцій, до Верховного Суду, брати участь у розгляді справ в зазначених інстанціях (судах), оскаржувати рішення судів у зв`язку з нововиявленими обставинами;
3.2.9. пред`являти виконавчі документи до виконання і приймати участь у виконавчому провадженні, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, фотографувати, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у проведенні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи і міркування з усіх питань, які виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи, оскаржувати дії (бездіяльність) державного (приватного) виконавця та користуватися всіма іншими правами, наданими Законом України «Про виконавче провадження»;
3.2.10. користуватися всіма правами, передбаченими положеннями Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського процесуального Кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі правом: змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується Замовника, укласти мирову угоду, отримати майно та грошові кошти, присуджені Замовнику або передані у процесі виконання мирової угоди, або в процесі виконавчого провадження;
3.2.11. завіряти копії документів, крім випадків, коли законом установлений інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що розмір гонорару Виконавця за цим договором складає 367981,51 грн. Замовник виплачує Виконавцю гонорар за цим договором протягом 10 (десяти) робочих днів з дати набрання чинності відповідного рішення суду.
Відповідно до пунктів 2, 3 акту прийому-передачі послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 17 квітня 2021 року № 17/04/21 від 06 квітня 2026 року розмір гонорару Виконавця за надані послуги склав 367981,51 грн. ПДВ на дану суму не нараховується. Замовник підтверджує, що надані послуги виконані в повному обсязі, у строки та на умовах, що відповідають умовам договору, і він не має претензій до якості наданих Виконавцем послуг.
Проте, як вже було вказано вище, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору тощо.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20 і від 14 червня 2023 року у справі №1340/5680/18.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, суд вказав, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Також, у постанові від 19 лютого 2020 року у справі у справі № 755/9215/15-ц Великою Палатою Верховного Суду сформовано висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд вважає, що завищений розмір адвокатських витрат, який не відповідає критеріям розумності та співмірності, може покласти на іншу сторону, з якої стягуються такі витрати, надмірний тягар щодо їх відшкодування, який може бути неспівмірним допущеному порушенню, що суперечитиме засадам та принципам адміністративного судочинства.
На переконання суду, заявлений позивачем до стягнення розмір витрат є занадто завищеним і не відповідає вищеназваному принципу розумності таких витрат, а також їх реальності та співмірності до наданих адвокатом послуг, оскільки ця справа не є справою значної складності, також судом не було встановлено наявності виключної правової проблеми при вирішенні цього спору.
З урахуванням вказаного, виходячи з критеріїв реальності витрат на правову допомогу в цій справі (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співмірності таких витрат, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн, що, на думку суду, є співмірною сумою для цієї справи, з урахуванням наведених висновків суду, встановлених обставин і наданих адвокатом послуг.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає частковому задоволенню.
В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.
Керуючись статтями 132, 134, 143, 241, 243, 248, 252, 255, 256, 293, 294, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/13385/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 44082145, місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» (код ЄДРПОУ 39112319, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60, офіс 724) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	С.В. Кисіль