справа № 492/267/25
провадження № 1-кп/492/70/26

ВИРОК
Іменем України
12 лютого 2026 року          м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025167270000022, внесеному 15 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське Арцизького району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20 червня 2024 року Арцизьким районним судом Одеської області за частиною 2 статті 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України, -
встановив:
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 26 вересня 2024 року у цивільній справі № 492/1067/24 задоволено заяву ОСОБА_4 , матері колишньої дружини ОСОБА_5 , як особи яка постраждала від домашнього насильства, про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким визначено такі заходи тимчасового обмеження: заборони ОСОБА_5 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_5 наближатися ближче ніж на сто метрів до місця проживання ОСОБА_4 , місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони ОСОБА_5 вести листування (в тому числі за допомогою СМС-повідомлень) телефонні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.
Зазначене рішення набрало законної сили 29 жовтня 2024 року, супровідним листом Арцизького районного суду Одеської області від 01 жовтня 2024 року за № 8900/24-вих, вказане рішення для виконання направлено на адресу до відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області.
10 жовтня 2024 року приблизно о 10 год. 00 хв. працівником відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, за адресою: вул. Піщана, буд. № 24, с. Кам`янське Болградського району Одеської області, під особистий підпис ознайомлено ОСОБА_5 з вищезазначеним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 26 вересня 2024 року (справа № 492/1067/24) про видачу обмежувального припису та встановленими заходами тимчасового обмеження строком на 6 місяців у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та останнього попереджено про кримінальну відповідальність за їх невиконання.
13 лютого 2025 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи ознайомленим з указаним рішенням суду та попередженим про кримінальну відповідальність в разі умисного невиконання обмежувального припису, в порушення вимог встановлених зазначеним рішенням, діючи умисно, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, порушуючи нормальну дальність органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, з мотивів неповаги до судового рішення, прибував до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Далі, ОСОБА_5 , зайшов на територію подвір`я вказаного домоволодіння підійшов до вхідних дверей будинку та почав стукати у двері і вікно зазначеного домоволодіння, голосно кричати, після чого вийшов на вулицю та залишився навпроти домоволодіння до приїзду працівників поліції відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, чим порушив вимоги обмежувального припису у виді: заборони наближатися до місця проживання ОСОБА_4 ближче ніж на 100 метрів, перебувати в місці проживання останньої, тим самим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які його сприяють щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнав. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав суду показання про те, що точну дату не пам`ятає, приблизно о 18 год.-19 год. він прийшов до будинку АДРЕСА_1 , де проживає потерпіла ОСОБА_4 , щоб поговорити з її донькою ОСОБА_6 , яка проживає у ОСОБА_4 .
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина у повному обсязі підтверджується доказами, що були досліджені під час судового розгляду.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що обвинуваченому ОСОБА_5 було заборонено заходити до її будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 13 лютого 2025 року, обвинувачений ОСОБА_5 , перескочив через паркан, оскільки хвіртка була зачинена та прийшов до її будинку, стукав у двері та кричав. Потерпіла зрозуміла, що це був обвинувачений, оскільки бачила його та впізнала по голосу, у зв`язку з чим вона викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_7 дав суду показання про те, що надійшло повідомлення, що ОСОБА_5 прийшов до потерпілої ОСОБА_4 , про що вона повідомила в поліцію. На місце виїхала слідча оперативна група. Також, свідок повідомив, що відносно ОСОБА_5 систематично надходили скарги, протягом року декілька разів, пов`язані із вчиненням домашнього насильства. Працівники поліції здійснювали контроль за обвинуваченим та попереджали обвинуваченого про необхідність виконання заборонного припису.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що під час перебування у добовому наряді, отримав повідомлення на «102» від мешканки с. Кам`янське Болградського району Одеської області ОСОБА_4 про те, що до її будинку прийшов зять, вона вибігла на вулицю, а обвинувачений сховався за парканом, в руках у обвинуваченого був предмет з дерев`яною ручкою ззовні схожий на сокиру. Потерпіла просила застосувати відповідні заходи до обвинуваченого.
У судовому засідання свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що перебуваючи у добовому чергуванні надійшло повідомлення на планшет, що обвинувачений прийшов до будинку своєї тещі, намагався зайти в будинок, тому потерпіла викликала поліцію. Коли працівники поліції приїхали на місце події, обвинувачений знаходився за городами в закинутому будинку.
Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що 13 лютого 2025 року о 19 год. 00 хв. вона знаходилася у своєї мами ОСОБА_4 , куди прийшов обвинувачений ОСОБА_5 , зайшов у двір, стукав у двері, потім пішов. 
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні вказаними свідками та потерпілою, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було. Їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Також, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12025167270000022 від 15 лютого 2025 року;
- заявою потерпілої ОСОБА_4 від 13 лютого 2025 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 ;
- протоколом огляду місця події від 15 лютого 2025 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2025 року та таблицею ілюстрацій до нього;
- протоколом огляду предмета від 17 лютого 2025 року;
- рішення Арцизького районного суду Одеської області від 26 вересня 2024 року про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_5 , яке набрало законної сили 29 жовтня 2025 року, відповідно до якого обвинуваченому на строк 6 місяців заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися ближче ніж на 100 м до місця проживання ОСОБА_4 , її місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування (в тому числі за допомогою СМС-повідомлень) телефоні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб;
- попередженням від 10 жовтня 2024 року;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 лютого 2025 року;
- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 17 лютого 2025 року та відеозаписом до нього.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Заслухавши обвинуваченого, потерпілу, свідків,дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до статті 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосований судом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 3901 КК України.
Статтею 3901 КК України передбачено кримінальну відповідальність, зокрема, за умисне невиконання обмежувальних приписів.
Безпосереднім об`єктом означеного кримінального правопорушення є інтереси правосуддя в частині забезпечення виконання призначених судом обмежувальних приписів. 
У диспозиції статті 3901 КК України чітко визначено, що таке діяння може бути вчинене лише умисно, тому суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.
Склад цього кримінального правопорушення є формальним та вважається закінченим з моменту, коли хоча б один з обов`язків, встановлених відповідним обмежувальним приписом суду, було порушено зобов`язаною особою.
Позаяк склад кримінального правопорушення є формальним, то зміст умислу в такому випадку утворює ставлення особи до об`єкту - інтересів правосуддя в частині забезпечення виконання обмежувальних приписів, а також суспільно небезпечного діяння у виді невиконання обмежувального припису.
Сутність вини особи, яка вчиняє невиконання обмежувальних приписів, характеризується або негативним, або зневажливим її ставленням до інтересів правосуддя в частині забезпечення виконання обмежувальних приписів.
Винна особа, умисно не виконуючи ці заходи, усвідомлює протиправність своєї поведінки, а отже розуміє і суспільну небезпечність вчинюваного нею діяння, пов`язаного із посяганням на правосуддя - не виконує обмеження, встановлені рішенням суду, та бажає так діяти. При цьому мотив і мета для кваліфікації значення не мають.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що суд заборонив ОСОБА_5 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися ближче ніж на 100 м до місця проживання ОСОБА_4 , її місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування (в тому числі за допомогою СМС-повідомлень) телефоні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Жодних винятків рішення суду не містить.
Як пояснила у судовому засіданні сама потерпіла ОСОБА_4 , 13 лютого 2025 року ОСОБА_5 приходив до її місця проживання з власної ініціативи, без її згоди, перестрибнув паркан, стукав у двері та вікна, тому вона була вимушена викликати працівників поліції.
Ці показання узгоджуються з показаннями свідків, даними відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівників поліції.
При цьому, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 знав про встановлення відносно нього обмежувального припису, достовірно знав і про існування рішення суду з цього приводу, вже піддавався адміністративній відповідальності за вказані протиправні дії, однак, продовжував вчиняти аналогічні діяння, повністю ігноруючи, як вимоги законодавства, так і рішення суду та вимоги обмежувального припису, на переконання суду прямо та безпосередньо свідчить про свідомі та умисні дії обвинуваченого.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 попри обізнаність з встановленими щодо нього обмежувальними приписами, умисно повернувся у простір контакту зі своєю тещею ОСОБА_4 , тим самим свідомо повернув ризик, якому обмежувальний припис мав запобігти. При цьому, ОСОБА_5 не реагував на зауваження ОСОБА_4 , яка вказувала йому про необхідність виконання встановлених судом обмежень, що безперечно свідчить про його бажання так діяти. 
Таким чином, суд, на підставі сукупності безпосередньо досліджених та оцінених із дотриманням вимог статті 94 КПК України доказів, дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно не виконав обмежувальні приписи.
При призначенні покарання суд згідно зі статтею 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, з попередньої судимості жодних висновків не зробив, офіційно не працевлаштований, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується негативно, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, проживає один, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України віднесено до категорії проступків, вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, у вчиненому не розкаявся.
Обставин, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
До обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить рецидив злочинів; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, враховуючи невизнання вини обвинуваченим, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність декількох обставин, що обтяжують покарання, поширеність і актуальність проблеми домашнього насильства у суспільстві, з урахуванням позиції прокурора, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення частини 2 статті 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у виді пробаційного нагляду на строк один рік. Підстав для застосування до обвинуваченого дії статті 69 КК України суд не вбачає.
Призначення обвинуваченому ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування - відсутні. 
Суд вирішує питання про речові докази у кримінальному провадженні згідно з частиною 9 статті 100 КПК України: 2 відеофайли з назвами «00NC147_00012720250213195133_0005» та «0002022_00012820250213194755_0012», скопійовані на компакт диск - підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Керуючись статтями 100, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 3901 КК України та призначити йому покарання за 3901 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік.
На підставі частин 2, 3 статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Виконання покарання у виді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати. 
Речові докази: 2 відеофайли з назвами «00NC147_00012720250213195133_0005» та «0002022_00012820250213194755_0012», скопійовані на компакт диск відеозаписи залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області           ОСОБА_1