Справа №127/41685/24 
Провадження №1-кп/127/1187/24 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з спеціалізованою середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №42023022110000309 від 13.06.2023, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військово зобов?язаним відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», придатним за станом здоров?я для проходження військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 41/993 від 28.02.2023, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 28.02.2023 ОСОБА_4 надана повістка на відправку з вимогою з?явитися 08.03.2023 до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для відправки до команди № НОМЕР_2 з метою проходження військової служби за мобілізацією.
Діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, ОСОБА_4 , умисно не з?явився 08.03.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації та умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6  вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та повідомив, що йому не було вручено повістку про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, він пройшов військово-лікарську комісію та згідно довідки визнаний придатним для військової служби. Після проходження медичного огляду йому було зазначено, щоб йшов додому та очікував на телефонний дзвінок, яким його повідомлять про подальші дії. Також зазначив, що 28.02.2023 він до ТЦК не з`являвся, повістка на 08.03.2023 йому не вручалась та підпис на повістці йому не належить.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що наразі проходить в повітряних силах, на час вчинення кримінального правопорушення він служив в ТЦК в 2023 році на посаді офіцером обліку. До його посадових обов`язків належало керувати групами оповіщення, вручати повістки та розшукувати тих осіб, хто не з`явився по врученим повісткам. Коли вручається повістка, особа ставить підпис на корінці, а сам корінець заповняється працівником ТЦК. Бойова повістка вручається після проходження ВЛК та визнання особи придатною, на повістці зазначається дата коли останньому необхідно з`явитись, а у разі неявки група оповіщення направляється за адресою для встановлення місця перебування особи. Оформленням документів щодо направлення в прокуратуру, з приводу неявки особи до ТЦК здійснювали працівнику з кабінету №16, він особисто цим не займався. 
Окрім показань обвинуваченого, свідка, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:
-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України №4250 від 02.06.2023, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний, визнаний військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та 28 лютого 2023 року повідомлений про явку на 08 березня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою АДРЕСА_3 , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року. Проте, ОСОБА_4 будучи придатним за станом здоров?я для проходження військової служби, попередженим про прибуття та, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову за мобілізацією, не прибувши до пункту збору за адресою: АДРЕСА_3 , для відправлення до команди № НОМЕР_2 з метою проходження військової служби за мобілізацією. 
-довідка військово-лікарської комісії №41/993 від 28.02.2023, відповідно до якої ОСОБА_4 придатний до військової служби (т. 1, а.с. 37);
-розписка про одержання повістки ОСОБА_4 28.02.2023 о 10.00 год, відповідно до якої йому необхідно з`явитись до збірного пункту 08.03.2023 (т. 1, а.с. 38, 69);
-відповідь на запит начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до якої ОСОБА_4 був повідомлений в усній формі працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 про кримінальну відповідальність за ухилення від мобілізації (т. 1, а.с. 41);
-копія витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно якого ОСОБА_4 не прив`язаний до військкомату на обліку, не перебуває (т. 1, а.с. 43);
-висновок експерта №СЕ-19/102-25/41685/24 від 13.11.2025 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, відповідно до якої встановлено, що підпис в графі «(підпис військовозобов`язаного)» у розписці до повістки від 28.02.2023, що видана на ім`я ОСОБА_4 , виконаний ОСОБА_4 (т. 1, а.с.163-169).
Також судом було досліджено:
- витяг з кримінального провадження №42023022110000309 від 22.04.2021 (т. 1, а.с.31);
- постанову про призначення слідчого від 29.06.2023 (т. 1 а.с. 32);
- постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 14.06.2023 (т. 1 а.с. 33-34);
- постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27.11.2024 (т. 1 а.с. 44);
- відповідь на запит №5819 від 19.07.2023, згідно якої ОСОБА_4 не проходив військову службу (т. 1 а.с. 66);
- обліково-послужна картку, відповідно до якої ОСОБА_4 не служив (т. 1, а.с. 62);
- протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 20.12.2024 (т. 1 а.с. 116-117);
- розписку від 20.12.2024 відповідно до якої в ОСОБА_4 додаткові документи відсутні (т. 1 а.с. 118);
- повідомлення про завершення досудового розслідування від 19.12.2024 (т. 1 а.с. 119);
- повідомлення про те, що сторона захисту не володіє речовими доказами (т. 1 а.с. 120).
Заслухавши показання обвинуваченого, пояснення свідка, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час мобілізації та умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та заперечував обставини викладені в обвинувальному акті, оскільки, з його слів йому повістка вручена не була та підпис на розписці йому не належить.
Його показання повністю спростовуються дослідженими в ході розгляду кримінального провадження доказами, зокрема розпискою про одержання повістки ОСОБА_4 , відповідно до якої йому необхідно з`явитись до збірного пункту до 08.03.2023, на якій наявний підпис обвинуваченого.
Крім того, заперечення ОСОБА_4 , що підпис який зазначений на повістці не його, спростовані почеркознавчою експертизою №СЕ-19/102-25/41685/24 від 13.11.2025 за результатами якої, встановлено, що підпис в графі «(підпис військовозобов`язаного)» у розписці до повістки від 28.02.2023, що видана на ім`я ОСОБА_4 , виконаний ОСОБА_4 . 
Відтак, останньому достовірно було відомо коли йому було необхідно було з`явитись до збірного пункту з метою проходження військової служби за мобілізацією.
Загальна мобілізація була оголошена на території України відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 та Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» який в подальшому продовжений Указом Президента України за № 469/2024 від 23.07.2024 та був чинним на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Зі змісту ст. 1 наведеного Закону вбачається, що громадяни України щодо їх військового обов`язку поділяються на декілька категорії, до яких зокрема віднесені військовослужбовці (особи, які проходять військову службу) та військовозобов`язані (особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави).
Початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»).
У той же час, системне тлумачення норм права дає підстави для висновку, що початок проходження військової служби включає у себе декілька юридичних фактів, які є взаємопов`язаними, зокрема направлення до навчального центру (військової частини), прибуття до місця направлення, зарахування до списків особового складу, складення Військової присяги. 
За приписами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни (військовозобов`язані та резервісти) зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях (п. 1 ч. 3 цієї статті). У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 3 ч. 3 цієї статті).
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абз. 7 ч. 3 цієї статті).
Натомість ОСОБА_4 згідно довідки №41/993 від 28.02.2023 будучи визнаним придатним до військової служби, без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У свою чергу злочином згідно із диспозицією статті 336 Кримінального кодексу України є ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Саме це і є підставою криміналізації ухилення від призову за мобілізацією осіб, які підлягають такому призову.
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту є надуманими і не спростовують факту неявки обвинуваченого до ТЦК, без поважних причин.
Також, письмове неповідомлення працівниками ТЦК ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність у зв`язку з неявкою до ТЦК, не спростовує наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Всі вище перелічені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Зважаючи на викладені обставини, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Так, судом враховано особу обвинуваченого, який в силу 89 КК України не судимий (т.1 а.с. 47-48), під диспансерним спостереженням у лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває (т. 1 а.с. 45), перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому психіатричному відділенні №8 з 20.03.2002 по 26.04.2002 з діагнозом «Змішаний розлад поведінки та емоцій» (т. 1 а.с. 46).
Обставини, які відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені. 
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення, тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу обвинуваченого, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, який вину не визнав, його вік, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на термін визначений в межах санкції ст. 336 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Підстави для застосування положень ст. 75 КК України судом не встановлені, оскільки відмова ОСОБА_4 від захисту Батьківщини в умовах загальної мобілізації свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим. Такі висновки суду обґрунтовані визначеною законодавцем метою застосування покарання до обвинуваченої особи, яка полягає у запобіганні вчиненні нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та узгоджуються із висновками колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, наданими у постанові від 3 грудня 2024 року у справі №591/6556/23.
Також, суд приходить до переконання, про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.1 а.с. 162), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65-67, 336 КК України, ст. ст. 22, 85, 98, 93, 100, 124, 126, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання  ОСОБА_4  слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили обрати  ОСОБА_4  запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 22.00 год до 06.00 год наступної доби, за адресою:  АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, з 01.04.2026 по 30.05.2026 включно.
Покласти на  ОСОБА_4  обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Вінниці без дозволу суду та не відлучатися без дозволу суду з 22:00 години до 06:00 години наступної доби із місця свого постійного проживання; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання та роботи.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави Україна 8 914,00 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.
Речові докази в кримінальному провадженні №42023022110000309, а саме:
- оригінал повістки на відправку, копію витягу з Єдиного державного реєстру призовників – залишити в матеріалах кримінального провадження;
- надані ОСОБА_4 документи для проведення почеркознавчої експертизи, які знаходяться в конверті при матеріалах справи, після набрання вироком законної сили – повернути останньому.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: