РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/20440/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 	
до	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
 	про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Рівненській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0122735-2410-1716-UA56060030000057923, №0122737-2410-1716-UA56060030000057923 від 15.05.2025 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником нежитлових будівель. Також він є підприємцем та займається лісопильним і стругальним виробництвом з метою подальшої реалізації, використовує будівлі у своїй підприємницькій діяльності. В свою чергу, будівлі промисловості не є об`єктом оподаткування, тому рішення відповідача є протиправними та належать до скасування. Просить позовні вимоги задовольнити. 
Ухвалою суду від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою від 15.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач подав відзив позовну заяву в якому позов не визнав та зазначив, що позивачем до контролюючого органу відомостей про об`єкти оподаткування платника податків за формою 20 ОПП не подано, а тому окрім усних доводів позивача про використання навісу для розміщення стрічково-пильного пристрою та виробничі приміщення, а також сушарки у підприємницькій діяльності є недостатнім, так як вимогами Податкового кодексу України встановлено обов`язок про повідомлення контролюючого органу про всі об`єкти оподаткування через які провадиться господарська діяльність. Зазначене вказує на невиконання всіх умов для застосування пільги зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної згідно абз. є) п.п. 266.2.2. ст. 266.6. ПК України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення №0122735-2410-1716-UA56060030000057923, №0122737-2410-1716-UA56060030000057923 від 15.05.2025 року винесені контролюючим органом у межах та спосіб передбачений чинним законодавством, а отже, не підлягають скасуванню. Також зауважує, що долученими рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду позивач підтверджує про неодноразовість оскарження винесених податкових повідомлень-рішень, зокрема щодо застосування пільги зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної згідно абз. є) п.п. 266.2.2. ст. 266.6. ПК України, а тому йому відомий обов`язок передбачений абз.4 п.63.3 ст. 63 ПК України стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Жодним документом, що міститься в матеріалах справи, не підтверджується протиправність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, натомість ГУ ДПС у Рівненській області наведено чіткі підстави прийняття таких рішень, які підтверджують правомірність їх винесення. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Видами діяльності позивача є : код КВЕД 16.10 Лісопильне та стругальне виробництва (основний); 17.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 19.41 Вантажний автомобільний транспорт; 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.07.2008 № 19485988, позивачу на праві власності належить сушарка за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2007 № 16913663, позивачу на праві власності належить навіс для розміщення стрічково-пильного пристрою та виробничі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу належить земельна ділянка з кадастровим номером 5620481600:01:002:0098 за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення – землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого.
Відповідно до довідки Старости Старостинського округу № 2 (с. Зірне) Березнівської міської ради, Рівненського району Рівненської області № 621 від 28.12.2023, позивач дійсно проживає АДРЕСА_2 та займається підприємницькою діяльністю (переробка деревини) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форми “Ф” про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2024 рік №0122735-2410-1716-UA56060030000057923, №0122737-2410-1716-UA56060030000057923 від 15.05.2025 року.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовної заявою.
Вирішуючи спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.
Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України).
Об`єктом оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Водночас, згідно пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, для того, щоб об`єкт нерухомості, в тому числі його частка, не вважався об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та не породжував у його власника обов`язок зі сплати цього виду податків, він повинен відповідати сукупності таких обов`язкових умов:
- належати до будівель промисловості, що відносяться до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;
- не здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Недотримання хоча б однієї із наведених вище умов унеможливлює поширення на відповідний об`єкт нерухомості положень пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 р. № 507, визначення належності будівлі до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі як виробничого так і невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 р. № 457 прийнято Класифікацію видів економічної діяльності (далі - ДК 009:2010), секціями B-F КВЕД якої визначено наступні види економічної діяльності: В - добувна промисловість і розроблення кар`єрів; С - переробна промисловість; D - постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря; Е- водопостачання; каналізація, поводження з відходами; - будівництво.
При цьому, секція "С" (переробна промисловість) КВЕД ДК 009:2010 включає в себе код 16 - Оброблення деревини та виготовлення виробів з деревини та корка, крім меблів: 16.1 - Лісопильне та стругальне виробництво.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать, зокрема, сушарка загальною площею 497,1 кв.м.за адресою: Рівненська обл., Березнівський р. с. Білка, вул. Лесі Українки (вул. Жовтнева), буд. 68б; навіс для розміщення стрічково-пильного пристрою та виробничі приміщення загальною площею 338,2 кв.м. за адресою: Рівненська обл., Березнівський р. с. Білка, вул. Лесі Українки (вул. Жовтнева), буд. 68. Вказані будівлі за цільовим призначенням є приміщеннями для оброблення деревини.
Таким чином, належні позивачу будівлі безпосередньо задіяні у лісопильному та стругальному виробництві.
Про вказане свідчать відомості із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з якими комплекс будівель і споруд розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5620481600:01:002:0098 загальною площею 0,1га за адресою: Рівненська обл., Березнівський р. с. Білка, вул. Лесі Українки (вул. Жовтнева), буд. 68б. Цільове призначення – землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого.
Як наведено вище по тексту, позивач є фізичною особою-підприємцем, основний вид господарської діяльності якого є: код КВЕД 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво.
Здійснення господарської діяльності позивачем за основним видом, підтверджується довідкою Старости Старостинського округу № 2 Березнівської міської ради, копіями накладних на відпуск обробленої деревини.
Отже, суд приходить до висновку про те, що об`єкти нерухомого майна, а саме: сушарка загальною площею 497,1 кв.м.за адресою: Рівненська обл., Березнівський р. с. Білка, вул. Лесі Українки (вул. Жовтнева), буд. 68б; навіс для розміщення стрічково-пильного пристрою загальною площею 338,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу на праві власності, згідно пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування.
З огляду на вказане, податкові повідомлення рішення відповідача №0122735-2410-1716-UA56060030000057923, №0122737-2410-1716-UA56060030000057923 від 15.05.2025 року є протиправними та належать до скасування.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону, натомість відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів в повній мірі правомірності прийнятих рішень у спірних правовідносинах, 
Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Рівненській області №0122735-2410-1716-UA56060030000057923, №0122737-2410-1716-UA56060030000057923 від 15.05.2025 року. 
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Рівненській області судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 23 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 

Суддя       С.М. Дуляницька