Справа № 161/845/26 
Провадження № 3/161/860/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Плахтій І.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №662445 від 11 січня 2026 року вбачається, що 11 січня 2026 року о 18:22 год ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, а саме: шарпав, словесно ображав та погрожував, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої. ОСОБА_1 протягом року вже було піддано адміністративному стягненню. Такі дії  ОСОБА_1  кваліфіковано за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Судові повістки про судове засідання, що були направлена ОСОБА_1 на зазначену у протоколі адресу місця проживання, повернулись на адресу суду без вручення.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, органом, який склав адміністративні матеріали було надано протокол про адміністративне правопорушення, терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №166741 від 16 січня 2026 року; письмову заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 від 11 січня 2026 року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11 січня 2026 року; електронний рапорт; витяг з ІПНП
Так, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.
Однак, матеріали справи не містять ані відеофіксації обставин, які передували складенню стосовно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ані пояснень свідків, які б достовірно підтвердили наявність в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.
До матеріалів справи долучено письмову заяву потерпілої, однак її зміст викладено нерозбірливим почерком, у зв`язку з чим встановити обставини, на які посилається заявниця, не вбачається можливим.
Таким чином, суд позбавлений можливості оцінити зазначену заяву як належний та допустимий доказ, оскільки ії зміст є фактично нечитабельним. Інші належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення домашнього насильства, у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, будь-яких доказів, які вказували на вину ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а також підтверджували б наявність в його діях події та складу такого правопорушення матеріали справи не містять.
За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження в справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду 
Волинської області І.Б. Плахтій