Провадження № 2/712/1648/26
Справа № 712/17496/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – ШЕВЧЕНКО О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного університету цивільного захисту України (адреса: м. Черкаси, вул. Онопрієнка 8) про стягнення моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона проходила службу в Національному університеті цивільного захисту України до 02.05.2024, що підтверджується копією наказу.
Внаслідок порушення відповідачем її прав, що стосувались індексації грошового забезпечення, вона звернулася до суду за поновленням порушених прав. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі № 520/369/25 було зобов`язано, серед іншого, Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з 01.03.2018 по 31.08.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. 
Вказане рішення набрало законної сили та подано на примусове виконання. Постановою від 17.04.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП № 77847184.
Законом України «Про виконавче провадження» встановлено строк 10 робочих днів на виконання рішення з дня відкриття виконавчого провадження та, виходячи з дати відкриття виконавчого провадження 17.04.2025 року, відповідач повинен був виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі № 520/369/25 до 30.04.2025 року включно. Однак, відповідач оскаржив це рішення в апеляційному порядку та клопотав перед судом апеляційної інстанції про поновлення строків на апеляційне оскарження. Відповідач також звернувся до державного виконавця з клопотанням про зупинення виконавчого провадження, до якого було додано ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду № 520/369/25 від 30.04.2025 про поновлення строків на апеляційне оскарження, внаслідок чого постановою від 06.05.2025 виконавче провадження ВП № 77847184 було зупинено.
24 червня 2025 року по справі № 520/369/25 Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову, якою залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі № 520/369/25). 17.07.2025 виконавче провадження ВП № 77847184 було поновлено. 
Таким чином, вказаний факт, з урахуванням строків, визначених ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», беручи до уваги факт перебування справи у провадженні Другого апеляційного адміністративного суду та факт зупинення виконавчого провадження, свідчить про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 р. по справі № 520/369/25 повинно було бути виконано відповідачем у строк 10 робочих дів з наступного дня після поновлення виконавчого провадження ВП № 77847184 постановою від 17.07.2025. Отже 10 робочих днів з 18.07.2025 року закінчились 31.07.2025. Попри зазначене, відповідачем на виконання рішення по справі № 520/369/25 було перераховано та сплачено позивачу індексацію грошового забезпечення на суму 81836,52 грн. лише 23.11.2025, отже з затримкою у 81 робочий день. Внаслідок вказаного, виконавче провадження ВП № 77847184 було закінчено 09.12.2025.
Зазначає, що тривалим невиконанням Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі № 520/369/25 відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яка виразилась у психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Вважає, що розумною та справедливою є сума моральної шкоди у розмірі 102 745,75 грн.
Просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 102 745,75 грн. 
Ухвалою від 19 січня 2026 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
05 лютого 2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву.
14 лютого 2026 року адвокатом позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву.
Адвокат позивача Коломойцев М.М. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 
В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі № 520/369/25, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року, було зобов`язано, серед іншого, Національний університет цивільного захисту України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з 01.03.2018 по 31.08.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. 
Вказане Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року набрало законної сили та подано на примусове виконання. Постановою від 17.04.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП № 77847184.
Відповідно до довідки про здійснення розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.01.2026 по 28.02.2018 (базовий місяць січень 2008 року) та з 01.03.2018 по 30.11.2018 ОСОБА_2 нараховані 106 281,20 грн. (до виплати після утримань – 81 836,52 грн.).
Національний університет цивільного захисту України є закладом вищої освіти IV рівня акредитації державної форми власності, правонаступником Академії цивільного захисту України та підпорядковується Державній службі України з надзвичайних ситуацій.
Згідно з листом вих. №88 01-4370/88 20 від 01.08.2025, адресованим відповідачем Державній службі України з надзвичайних ситуацій, відповідач просить для проведення виплат згідно рішень суду виділити додаткове фінансування по КПКВ 1006280 "Забезпечення діяльності органів та підрозділів цивільного захисту, підготовка кадрів Державною службою України з надзвичайних ситуацій" за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі 186 678 грн.
Листом вих. № 88 04-6792/88 06 від 06.11.2025 відповідач повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про направлення листа про виділення коштів, однак станом на 06.11.2025 кошти не надійшли та про виплату коштів у добровільному порядку у разі надходження коштів.
Відповідачем 21.11.2025 на виконання рішення у справі № 520/369/25 сплачено позивачу нараховану індексацію грошового забезпечення у сумі 81 836,52 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №3277.
Постановою старшого державного виконавця від 09.12.2025 виконавче провадження № 77847184 закінчене у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.
Позивач просила стягнути моральну шкоду, яку обґрунтував психологічним дискомфортом, порушенням душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху на фоні того, що ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, однак рішення суду не виконувалося відповідачем своєчасно, а виконано із затримкою строків, передбачених ч. 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» тривалістю 22 робочих днів.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. 
Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57).
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Із досліджених судом доказів встановлено, що Національним університетом цивільного захисту України вживалися заходи щодо своєчасного добровільного виконання рішення суду: проведений відповідний розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 відповідно до рішення суду, направлений лист про виділення коштів, здійснена виплата. На час розгляду справи рішення суду виконане у повному обсязі. Отже, відповідачем доведено, що ним не допущено тривалого протиправного невиконання рішення суду, оскільки своєчасно вживалися заходи до виконання рішення, а вина у пропуску десятиденного терміну, встановленого для добровільного виконання рішення відсутня. Рішення, яке набрало чинності 24.06.2025, фактично виконане відповідачем 21.11.2025, як встановлено після виділення та надходження коштів.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Позивач просила стягнути моральну шкоду, посилаючись саме на допущену незаконну бездіяльність Національним університетом цивільного захисту України, на дії чи бездіяльність органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб позивач не посилався, тому статті 1173 та 1174 ЦК України в даному випадку застосуванню не підлягають.
Крім того, позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до роз`яснень у п.п.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року в справі № 753/15095/17 (провадження № 61-16500св20).
Позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй душевних страждань внаслідок дій відповідача, зокрема, доказів втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправних дій відповідача, передбачених ч. 2 ст. 23 ЦК України.
Позивачем не надано жодного доказу спричинення їй моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням та заявленою моральною шкодою. Наведені в позовній заяві обставини жодним чином не обґрунтовують розмір моральної шкоди.
Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведені факт наявності втрат немайнового характеру, обставин за яких настали вимушені зміни в її житті, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1212 ЦК України, суд –
В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 у задоволенні позову – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2026 року.