Справа №592/1643/26
Провадження №3/592/538/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року           м.Суми
Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

23.01.2026 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573237 поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Меша Віктором Анатолійовичем. У вказаному протоколі зазначено про те, що 23.01.2026 о 00:08:00 в м. Суми по вул. Іллінська, буд. 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом  Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора Drager та забажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я, де в подальшому шляхом ухилення відмовився від проходження огляду на визначення ступеню сп`яніння, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions vb400, 470803, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. п. 1) .
26.03.2026 захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 адвокат Скородєд Сергій Іванович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває справа № 592/1643/26 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Після ознайомлення з матеріалами справи, сторона захисту вважає, що провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 23.01.2026 о 00:59 працівником УПП в Сумській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573237 начебто за порушення ним п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до зазначеного протоколу водій ОСОБА_1 23.01.2026 о 00:08 в м. Суми на вул. Іллінська, буд. 1 керував транспортним засобом Фольксваген Гольф, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора відмовився та забажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я, де в подальшому шляхом ухилення відмовився від проходження огляду на визначення ступеню сп`яніння, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор …, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху. До матеріалів справи були додані відеофайли та інші матеріали. Після перегляду наявних відеофайлів слід прийти до висновку, що на них не зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовлявся шляхом ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Зазначені працівником поліції у протоколі обставини про відмову від проходження не відповідають дійсності. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Відповідно до наданих відеозаписів (clip-1) , ОСОБА_1 був доставлений до наркологічного кабінету близько 00:30 23.01.2026. На пропозицію лікаря пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 заявив про свою згоду на проведення такого огляду. Лікар-нарколог пояснив ОСОБА_1 процедуру проведення огляду. В подальшому о 00:37:37 чомусь працівник поліції знову запитує ОСОБА_1 про проходження огляду, на що він заявив про те, що він “абсолютно не відмовляється” пройти огляд. А вже о 00:38:35 працівник поліції вказує на те, що ОСОБА_1 начебто ухиляється від огляду і примушує його залишити приміщення наркологічного кабінету. Фактично, працівник поліції безпідставно втрутився в порядок проведення огляду, розпочатий лікарем-наркологом, і прийняв рішення про завершення такого огляду за надуманих підстав, на свій власний розсуд. У зазначений протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції вніс неправдиві відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Однак у рапорті працівник поліції зазначив про те, що ОСОБА_1 “від проходження огляду відмовився у категоричній формі” . В цій ситуації працівник поліції фактично звинуватив ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, якого він не вчиняв. Так, згідно до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення. В розумінні практики Європейського суду з прав людини, адміністративне провадження прирівнюється до кримінального, тобто навіть при притягненні особи до адміністративної відповідальності, державні органи (посадові особи) зобов`язанні дотримуватися та застосовувати всі гарантії та свободи закріпленні в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Дана позиція чітко закріплена Європейським судом з прав людини в наступних рішеннях, а саме: в рішенні у справі “Корнєв і Карпенко проти України” від 21.10.2010 (п. п. 59-69) , де Європейський суд з прав людини зазначив (п. 61) “... адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції” (аналогічна позиція Європейського суду з прав людини висловлена в рішенні у справі “Гурепка проти України” від 06.09.2005) . Вказані статті визначають, що для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності, вона не тільки має вчинити адміністративне правопорушення, треба також правильно і законно вчинити усі процесуальні дії для такого притягнення. Законність – це один з принципів діяльності поліції, передбачений ст. 8 Закону України “Про Національну поліцію” , відповідно до якого поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Необхідно зазначити про те, що право особи на захист, так само як права особи, що зазначені в ст. 268 КУпАП, є непорушними та дане право не може бути обмежене в жодному випадку. В силу ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями …59,… цієї Конституції. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ст. 7 КУпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений адміністративним законодавством України, а тому, як доказ, протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законодавством. При цьому, слід враховувати те, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ – акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати) , який свідчить про порушення компетентною особою поліції в Сумській області справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) . З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст. ст. 130, 251, 252, 254, 255, 256 КУпАП, сторона захисту приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №573237 у відношенні ОСОБА_1 був складений без дотримання положень процесуального закону, внесені до нього відомості не відповідають об`єктивним обставинам, що тягне за собою безумовне і беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними. Вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року та національним законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові. Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 його рішення від 14.02.2008, заява № 16437/04 у справі “Кобець проти України” (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п. 282 рішення у справі “Авшар проти Туреччини” (Avsar v. Turkey) , згідно яким “доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом”. Він вважає, що за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення, який був складений відносно ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом, а отже, і докази які додані до даного протоколу є неналежними та недопустимим доказами по справі, та суд не може посилатися на дані докази при винесенні кінцевого рішення по справі. Аналізуючи вище викладене він вважає, що справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки при притягненні до відповідальності ОСОБА_1 , безпосередньо при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння, були допущенні грубі порушення вимог ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП, а також вимоги спільного Наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року “Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” , Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008, що унеможливлює притягненню до відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 278, ст. 284, ст. 130 КУпАП, він просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення (вхідний № 11902/26 від 26.03.2026) (а. п. 16-20) .
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та його захисник адвокат Скородєд Сергій Іванович надали пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні. Вони просили закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Згідно п. 7 розд. І, п. п. 8, 9 розд. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1413-15#Text) .
Лікар-нарколог у закладі охорони здоров`я має право та зобов`язаний зафіксувати відмову особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Цей факт оформлюється відповідним висновком, підписується лікарем і стає доказом ухилення від огляду, що прирівнюється до керування у нетверезому стані згідно ст. 130 КУпАП. Основні аспекти фіксації відмови лікар-наркологом включають процедуру, яка полягає в тому, що лікар-нарколог заносить дані до журналу реєстрації та оформлює акт медичного огляду, де зазначає, що особа відмовилася пройти процедуру (наприклад, здати біологічні рідини тощо) .
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v023p710-10#Text) .
Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази по справі, суд встановив, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 2 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя:        Ігор БИЧКОВ