Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 945/236/26
Провадження № 2-о/945/55/26

РІШЕННЯ
Іменем України
26 березня 2026 року м. Миколаїв
Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Лопіна О.О., за участю секретаря судового засідання Кінек Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території,

встановила:
Заявник звернувся із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, він та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим 07 грудня 2007 року, про що зроблено актовий запис 872, видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 . Сторони мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після окупації у 2014 році території Автономної республіки Крим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишились проживати на окупованих територіях. Подружнє життя не склалось. 06 березня 2018 року на підставі рішення мирового судді судової дільниці № 97 Ялтинського судового району (міський округ Ялта) по справі №2-97-63/2018 шлюб було розірвано. 
Заявник звертався відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо реєстрації розірвання шлюбу, але у зв`язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих так званими «державними органами» на території не підконтрольній Україні, заявнику було відмовлено щодо реєстрації розірвання шлюбу оскільки заявником для підтвердження факту розірвання шлюбу надано документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та роз`яснено процедуру звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту.
Оскільки встановлення факту розірвання шлюбу заявника ОСОБА_1 з ОСОБА_2 має для заявника юридичні наслідки, а саме: необхідно для укладення шлюбу з іншою особою, а у позасудовому порядку встановити це неможливо, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України вказаний факт, просить встановити за рішенням суду.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.. 
16 лютого 2026 року представником заявника ОСОБА_1 – адвокатом Полтавець Тетяною Олександрівною в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про залучення до участі у даній справі в якості заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Код ЄДРПОУ 43428660).
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2026 року у справу залучено як заінтересовану особу Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою суду від 12 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 , на підставі ч. 11 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), залишено без руху та заявнику надано п`ятиденний строк для усунення недоліків, який рахується з дня отримання заявником копії вказаної ухвали.
18 березня 2026 року, на виконання ухвали суду від 12 березня 2026 року про залишення позовної заяви без руху,  ОСОБА_4 - представник заявника ОСОБА_1  направила на електрону адресу суду квитанцію ID: 0657-1681-5932-6785 від 17.03.2026 про оплату судового збору.
Ухвалою суду від 20 березня 2026 року продовжено розгляд цивільної справи № 945/236/26.
У судове засіданні заявник  ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення засідання до суду не з`явились, разом з матеріалами заяви подали клопотання про розгляд справи без участі заявника та представника.
Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не з`явився, 11 лютого 2026 року в системі «Електронний суд» сформував заяву, в якій зазначено, що в якості заінтересованої особи слід залучити Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Просила розгляд справи проводити за його відсутності.
Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення засідання до суду не з`явилась.
Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення засідання до суду не з`явилась.
Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим 07 грудня 2007 року, про що зроблено актовий запис 872, видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (№ витягу 00054704831 від 11.11.2025).
Відповідно до копії рішення у справі № 2-97-63/2018 від 06.03.2018 мирового судді судової дільниці № 97 Ялтинського судового району (міський округ Ялта) - шлюб розірвано.
Згідно із повідомленням відділу ДРАЦ у Миколаївській області, відмовлено у проведенні реєстрації розірвання шлюбу та рекомендовано звернутися до суду.
Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно із ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У частині 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.
Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.
Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.
При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.
Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації шлюбу, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу.
Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.
Рішення суду та свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу.
Згідно із п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу.
На підставі викладеного, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території - задовольнити.
Встановити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Кир`яківка, Миколаївського району, Миколаївської області, Україна, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Ялта, АР Крим, Україна, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим 07 грудня 2007 року, актовий запис №872. 
Датою розірвання шлюбу вважати 06 березня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Повне найменування сторін:
Заявник: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кир`яківка, Миколаївського району, Миколаївської області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заінтересована особа 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа 2: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 54005, м. Миколаїв, пров. Кур`єрський,7, ЄДРПОУ 26118259.
Заінтересована особа 3: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Код ЄДРПОУ 43428660), юридична адреса: 73000, Україна, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Решільєвська, буд. 21, адреса для листування: 65036, м. Одеса, вул. Старицького, 10а.

Суддя Олена ЛОПІНА