Справа № 473/366/26

РІШЕННЯ
іменем України

"06" квітня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ
у січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34957,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 квітня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» уклало з відповідачкою договір про відкриття кредитної лінії №1374-2540 продукту «CreditKasa». Відповідно до вказаного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило на користь відповідачки кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 7900,00 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів (який складається з базових періодів кредитування строком 30 календарних днів кожен), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 25 січня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом (стандартна процентна ставка).
Позичальниця свої зобов`язання належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 34957,50 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7900,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 27057,50 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Корнійчук Д.Д. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині нарахування штрафів, пені, процентів не визнала. Також просила врахувати її скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, самостійно виховує малолітню дитину. Крім цього, відповідачка зазначала, що введення воєнного стану на території України суттєво вплинуло на можливість виконання нею умов кредитного договору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
При цьому суд встановив, що 01 квітня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» уклало з відповідачкою договір про відкриття кредитної лінії №1374-2540 продукту «CreditKasa». Відповідно до вказаного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило на користь відповідачки кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 7900,00 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів (який складається з базових періодів кредитування строком 30 календарних днів кожен), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 25 січня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом (стандартна процентна ставка).
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця, погодившись з ними, підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) вона не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинна повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Матеріалами справи, а саме копією довідки АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено успішне зарахування кредитних коштів за договором №1374-2540 від 01 квітня 2024 року в розмірі 7900,00 грн через систему платежів «Liqpay» на зазначену позичальницею в п. 13 кредитного договору банківську картку, що повністю підтверджує факт виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачкою.
В той же час, матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань на користь позивача.
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 29 грудня 2025 року становить 60830,00 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7900,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 52930,00 грн. Позивачем заявлена до стягнення заборгованість в розмірі 34957,50 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7900,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 27057,50 грн.
При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що позивач здійснював нарахування позичальниці процентів за період з 01 травня 2024 року по 25 січня 2025 року за незмінною ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (співвідноситься з денною процентною ставкою 2,5 %), тобто частково з порушенням вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: ч. 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; ч. 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
За встановленого, оскільки договір укладений після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,5 % на день, починаючи з 22 квітня 2024 року, а також умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,0 % на день, починаючи з 20 серпня 2024 року, є нікчемними.
Таким чином, проценти підлягали до нарахування: з 01 травня 2024 року (з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року позивачем нараховані проценти за процентною ставкою – 1,75%) по 19 серпня 2024 року за ставкою 1,5 % на день, що відповідатиме денній процентній ставці 1,5 %, з 20 серпня 2024 року по 25 січня 2025 року за ставкою 1,0 %, що відповідатиме денній процентній ставці 1,0 % (денна ставка розрахована згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», виходячи з умов кредитного договору).
Отже, загальний розмір процентів за період кредитування, розрахований з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування», становить 25319,50 грн (4147,50 грн (проценти нараховані позивачем станом на 30 квітня 2024 року) + 13153,50 грн (7900,00х1,5%х111 (за період з 01 травня 2024 року по 19 серпня 2024 року) + 12561,00 грн (7900,00х1%х159 (за період з 20 серпня 2024 року по 25 січня 2025 року) – 4542,50 грн (сплачені відповідачкою кошти, що були зараховані на погашення заборгованості за процентами)).
При цьому, суд відхиляє доводи відповідачки щодо необхідності зарахування сплачених нею коштів на погашення основного боргу, оскільки, з урахуванням встановленої ст. 534 ЦК України черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, спочатку погашаються проценти, потім - основна сума боргу. 
Також не заслуговують на увагу доводи відповідачки щодо зменшення розміру заборгованості за процентами, оскільки такий розмір є непропорційно великим порівняно із заборгованістю за кредитом, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
Отже, положення закону щодо несправедливих умов договору стосуються саме обмеження відповідальності позичальника за невиконання (неналежне виконання) споживчого кредитного договору (зокрема нарахування пені, штрафу, інших платежів за порушення зобов`язань) та не стосуються узгоджених сторонами кредитного договору договірних процентів (плати за користування кредитом), оскільки вони мають різну правову природу та цільове призначення.
Нарахування пені, штрафів, інших платежів за порушення зобов`язань позивачем не здійснено.
При цьому, доводи відповідачки щодо звільнення іі від сплати заборгованості за кредитним договором з огляду на її скрутне матеріальне становище, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються умовами кредитного договору.
Також згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Тому тяжке матеріальне становище відповідачки не є підставою для її звільнення від повного або часткового виконання умов кредитного договору. Також введення воєнного стану на території України, само по собі не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.
З огляду на викладене, заборгованість за кредитним договором у розмірі 33219,50 грн на підставі ст.ст.526,530 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також слід стягнути 2529,28 грн.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, ідентифікаційний код 38548598, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1374-2540 продукту «CreditKasa» від 01 квітня 2024 року в розмірі 33219,50 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7900,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 25319,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, ідентифікаційний код 38548598, судові витрати в розмірі 2529,28 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя          Л.В.Лузан