Справа № 465/9273/25 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І. Я. 
Провадження № 33/811/222/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Назаркевича Сергія Михайловича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Розстрочено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату суми штрафу строком на 12 (дванадцять) місяців з виплатою штрафу по 2 833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 33 копійки, щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 грн. судового збору.
Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 10.10.2025 о 01 год 29 хв, м. Львів, вул. Кульпарківська 64А, керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі категорично відмовився, чим вчинив правопорушення повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Назаркевич С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова винесена не об`єктивно та однобічно при неповному досліджені всіх обставин по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення, суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, грунтується лише на припущенні, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а тому є незаконною та необгрунтованою, через що підлягає скасуванню.
Стверджує, ОСОБА_1 заперечив факт керування та неодноразово наголошував що не керував транспортним засобом.
А також, ОСОБА_1 неодноразово просив працівників поліції надати докази (фото чи відеофіксацію) факту керування транспортним засобом, щоб працівники поліції переконались що він не керував автомобілем, однак поліцейські таких доказів не надали, та просто встановивши що такий є власником автомобіля почали безпідставне складення адміністративних матеріалів.
ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки у працівників поліції не було підстав проводити його огляд, оскільки в першу чергу такий не керував автомобілем, а огляду підлягають лише водії транспортних засобів, а в другу чергу такий не перебував в стані сп`яніння.
Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, адже сам протокол про адміністративне правопорушення не може сам по собі являтися доказом винуватості особи, оскільки є процесуальним документом, у змісті якого висувається певне звинувачення. На відеозаписах, які містяться в матеріалах справи не зафіксовано факту будь-якого керування транспортним засобом, а тому лише факт відмови не свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутня обов`язкова дія - керування транспортним засобом. Інші докази, які перелічив суд також не підтверджують факту керування транспортним засобом.
Вказує, що працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли за керуванням транспортним засобом, а підійшли до нього коли він стояв біля припаркованого автомобіля, та припустили, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Таким чином, у працівників поліції не було підстав кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як і проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не було факту керування транспортним засобом.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року , зазначає, що оскільки ОСОБА_1 був не згідний із постановою про накладення адміністративного стягнення, то такий звернувся до органів БВПД для призначення йому адвоката за рахунок держави, так як такий має посвідчення УВД, та зважаючи на те, що термін розгляду заяв центром з надання БВПД складає до 10-ти днів, то лише 21 січня 2026 року Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги було видано Доручення № 017/03.1/563 на адвоката Назаркевича С.М. для представлення інтересів ОСОБА_1 , відтак вважає такий пропущено з поважних причин.
Заслухавши виступ захисника адвоката Назаркевича С.М., пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 478889 від 10.10.2025(а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2025(а.с.3); долученими працівниками поліції відеозаписами з нагрудних камер з участю водія ОСОБА_1 (а.с.4); рапортом працівника поліції (а.с.5-6); довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області Попович Х. від 10.10.2025 про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 24.01.2025 Франківським районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за скоєння 20.12.2024 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с.9), та іншими матеріалами адміністративної справи у їх сукупності.
Як встановлено судом, вина особи також стверджується відеозаписом працівників поліції, з якого слідує, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівником поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Вподальшому, працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у медичному закладі, проте останній відмовився від такого огляду.
Така поведінка ОСОБА_1 була вірно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння, що спростовує доводи апеляційної скарги.
Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Даний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення останнім відповідальності за скоєне.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова винесена не об`єктивно та однобічно при неповному досліджені всіх обставин по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 478889 від 10.10.2025 складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

поновити захиснику адвокату Назаркевичу Сергію Михайловичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Назаркевича Сергія Михайловича залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя    Л.Я. Гончарук