Справа № 202/12680/25
Провадження № 2-о/202/76/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Борисенка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні (заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області),

У С Т А Н О В И В:
30 грудня 2025 року заявниця звернулася з заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квітня 2022 року. 
Заява обґрунтована тим, що 07 жовтня 2014 року був укладений шлюб між нею і ОСОБА_4 , з яким вони проживали в Луганській області.
04 січня 2022 року шлюб між ними був розірваний. 
Після повномасштабного вторгнення та тимчасової окупації в березні 2022 року Старобільського району Луганської області вони виїхали до м. Дніпра, де спільно винаймали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. 
Факт спільного проживання однією сім`єю підтверджується спільними фото і відео, скриншотами особистої переписки та платіжними дорученнями, згідно з якими ОСОБА_4 регулярно надсилав їй грошові кошти.
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 року у справі № 202/5794/25, яке набрало законної сили 05.12.2025, встановлений факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з квітня 2022 року. 
Заявницею також зазначено, що ОСОБА_4 , будучи старшим сержантом поліції, проходив службу в полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання у м. Торецьку Бахмутського району Донецької області ОСОБА_4 зник безвісти. 
05.12.2025 року вона звернулася до ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про нарахування та виплату їй депонованого грошового забезпечення безвісти зниклого поліцейського. 
17.12.2025 отримано відповідь про те, що для виплати їй грошового забезпечення за період безвісної відсутності ОСОБА_4 необхідно надати судове рішення, що підтверджує перебування на його утриманні.
Заявниця звертає увагу, що з квітня 2022 року вони винаймали з ОСОБА_4 житло. Плату за оренду вказаного житла в сумі 8000 грн щомісячно сплачував ОСОБА_4 . Грошове забезпечення ОСОБА_4 значно перевищувало її дохід. 
Так, з квітня 2022 року до березня 2025 року вона в середньому отримувала дохід 11 152 грн. При цьому з січня 2023 року до квітня 2023 року вона не працювала, так як не могла знайти роботу. 
В свою чергу, ОСОБА_4 отримував грошове забезпечення в розмірі приблизно 52 173 грн на місяць та постійно надсилав їй грошові кошти. 
У 2022-2025 роках ОСОБА_4 були перераховані на її картковий рахунок грошові кошти в сумі 167 тис. грн, зокрема у січні 2025 року – 33 000 грн, у лютому 2025 року – 30 049 грн, у березні 2025 року 29 999 грн.
Отже, систематична грошова допомога у вигляді витрат на утримання житла, сплату комунальних платежів, переказу грошових коштів для купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності, яка надавалася їй ОСОБА_4 в період з квітня 2022 року до березня 2025 року була для неї постійним та основним джерелом засобів існування. 
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 січня 2026 року у справі було відкрите провадження.
У встановлений строк заінтересованою особою - Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області були подані письмові пояснення, в якій проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні не заперечує. 
У судовому засіданні заявник та її представник – ОСОБА_2 заяву підтримали.
Представник заінтересованої особи – Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Борисенко А.О. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. 
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України», заперечень проти заяви ОСОБА_1 не надала. 
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 з жовтня 2014 року до січня 2022 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
Згідно з відомостями Єдиної інформаційної системи соціальної сфери ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2023 року зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 , де винаймали житло. 
Також судом установлено, що ОСОБА_4 проходить службу в полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання у м. Торецьку Бахмутського району Донецької області ОСОБА_4 зник безвісти. 
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 року у справі № 202/5794/25, яке набрало законної сили 05.12.2025, встановлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з квітня 2022 року. 
В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про нарахування та виплату їй депонованого грошового забезпечення безвісти зниклого поліцейського ОСОБА_4 . Але листом № 421810-2025 від 17.12.2025 року їй було відмовлено у здійсненні виплати, посилаючись на необхідність підтвердити факт перебування на утриманні такого поліцейського .
При розгляді заяви ОСОБА_1 суд керується тим, що відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 293, пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту перебування фізичної особи на утриманні. 
Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Мінюсті 29.04.2016 за № за № 669/28799, за поліцейськими, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти за особливих обставин, зберігаються виплата грошового забезпечення, яке вони отримували на день, що передував захопленню в полон або заручником, а також інтернування в нейтральні держави або зникненню безвісти з розрахунку посадового окладу за останнім місцем служби (навчання), окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення (у тому числі премії).
Виплата грошового забезпечення, у тому числі раніше нарахованого, але не виплаченого, здійснюється таким членам сім`ї поліцейського: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають з поліцейським, або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку) поліцейського, а також особам, які перебувають на утриманні поліцейського, або батькам поліцейського рівними частками, якщо поліцейський не перебуває в шлюбі та не має дітей.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні поліцейського, який зник безвісти за особливих обставин, має значення для здійснення цій особі виплати грошового забезпечення, яке нараховується такому поліцейському.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23, у справах про встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця з метою отримання одноразової грошової допомоги між заявником та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення відповідної соціальної допомоги, не може бути спору про право, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем грошової допомоги. Такі справи підлягають розгляду в окремому провадженні згідно з правилами цивільного судочинства.
При цьому суд також звертає увагу, що повне перебування на утриманні означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів. Якщо ж крім допомоги, що надавалася, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, виконуючи обов`язок щодо утримання члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних особою доходів.
Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2022 року у справі № 640/10625/21 зазначено, що преюдиційними є факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення й окреслюється його суб`єктивними і об`єктивними межами, згідно з якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їхні правонаступники, не можуть знову оскаржувати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.
Суд ураховує, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 року у справі № 202/5794/25 установлений факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з квітня 2022 року. 
Це судове рішення набрало законної сили та має преюдиційне значення при вирішення даної справи про встановлення факту перебування особи на утриманні.
Під час судового розгляду судом були з`ясовані доходи ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які проживали однією сім`єю.
Так, матеріалами справи, зокрема довідками про доходи ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів за період з 2022 року до березня 2025 року, перевіреними судом за власною ініціативою, підтверджується, що доходи заявниці ОСОБА_1 були в шість разів менше розміру доходу ОСОБА_4 , з яким вона проживала однією сім`ю. 
Зокрема суд звертає увагу, що вартість оренди житла, яке ОСОБА_1 винаймала як внутрішньо переміщена особа та в якому вона проживала спільно з ОСОБА_4 , перевищує її власні доходи.
Отже, оцінюючи всі докази у справі в їх сукупності, суд вважає доведеними, що розмір допомоги, яка надавалася заявниці членом її сім`ї ОСОБА_4 , була для неї хоча й не єдиним, але постійним і основним джерелом засобів до існування.
За таких обставин суд вважає можливим заяву ОСОБА_1 задовольнити, встановивши факт її перебування з квітня 2022 року на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 31.03.2025 року, оскільки встановлення такого факту матиме для заявниці юридичне значення. 
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити. 
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з квітня 2022 року на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який зник безвісти 31.03.2025 року. 
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко