Справа № 297/539/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: 
головуючого ІЛЬТЬО І. І., 
при секретарі судового засідання Гарані О.А., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 , звернулась до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовом до Виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки, ОСОБА_2 . 10 липня 2008 року на випадок смерті, бабуся залишила посмертний заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №35, згідно якого все майно заповіла внучці ОСОБА_3 .. Вказаний заповіт був складений з умовою щодо постійного проживання ОСОБА_4 , однак такий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт не змінений і не скасований. Крім заявниці інших спадкоємців немає, а втому числі і ті, які законом віднесені до спадкоємців обов`язкової частки, також відсутні, тому спадкоємцем за заповітом залишилась тільки позивачка. З метою реалізації прав на спадкове майно, позивачкою ініційовано звернення до нотаріуса Романович І.В.. Як виявилось в подальшому спадкове майно не було зареєстровано за померлою ОСОБА_2 , позивачкою замовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в АДРЕСА_2 , зібрані всі необхідні документи для реєстрації будинку за померлою ОСОБА_2 .. Однак, 20.02.2026 року їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом, оскільки нею не подано документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно. У зв`язку з чим, вказані обставини зумовили вдатись до судових способів захисту своїх прав та інтересів. 
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області та призначено до підготовчого судового засідання. 
Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась. При цьому, згідно поданої заяви просила провести розгляд справи без її участі. 
Представник відповідача Берегівської міської ради Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 23.10.2008 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно Заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №35 від 10.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також надала право спів жителю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по життєво та безкоштовно користуватись та проживати в будинковолодінні по АДРЕСА_2 .
Із Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 11.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається з довідки Четфалвівської сільської ради №221 від 13.07.2012 року житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , згідно запису по господарської книги 3 особового рахунку № НОМЕР_4 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки Четфалвівської сільської ради №53 від 18.03.2025 року встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , ніхто не зареєстрований і не проживає.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка звернувся до Приватного нотаріуса Романович І.В. Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відповідно до листа №47/01-16 від 20.02.2026 рокувідмовила позивачці, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтвердили право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок та рекомендовано було позивачці звернутися до Берегівського районного суду Закарпатської області.
Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Ч.1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). 
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). 
Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 82, 174, 200 ч. 3, 206, 247 ч. 2, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинок садибного типу загальною площею 45,1 кв.м., житловою 15,6 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , в цілому. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 

Суддя	  	Іван ІЛЬТЬО