ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/32859/24 Головуючий у 1 інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Аліменка В.О.
Кузьмишиної О.М.
За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у м. Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВ КОМЕРС» на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВ КОМЕРС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» (далі - ТОВ «Ков Комерс») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0022087/0706 від 21.03.2024, яким застосовано суму штрафу в розмірі 1147511,00 грн., за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0022086/0706 від 21.03.2024, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 2330754,00 грн. за вересень 2023 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0022085/0706 від 21.03.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 313 684,00 грн, та застосування штрафних санкцій в розмірі 78421,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №0022087/0706 від 21.03.2024. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №0022086/0706 від 21.03.2024. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №0022085/0706 від 21.03.2024.
До Київського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просить суд відшкодувати на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн., які були сплачені Адвокатському Бюро «Стеценко та партнери», відповідно до Договору про надання правової допомоги від 03.10.2022 №03/10/22-КК та судові витрати, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн., які були сплачені ТОВ «НІСЕ-ЕКСПЕРТИЗА», відповідно до Договору про надання послуг з проведення експертизи від 31.10.2024 №031/10-24.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі №320/32859/24 задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м. Києві. В іншій частині заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі №320/32859/24 - відмовлено.
Не погодившись із додатковим рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді, заявлений позивачем до відшкодування, є необґрунтованим. Обсяг виконаних адвокатом робіт/послуг на стадії розгляду справи в суді не є співрозмірним розміру понесених витрат, і свідчить про невідповідність останніх критерію розумності їхнього розміру. При цьому, на переконання апелянта, стягнення будь-якої суми в такому контексті суперечить принципу справедливості та розумності, адже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не повинен нести витрати, які не є абсолютно необхідними та обґрунтованими з боку позивача.
Крім того, не погодившись із додатковим рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року № 320/32859/24 в частині відмови в стягненні витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, а саме, витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви та стягнення на користь ТОВ «Ков Комерс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, в сумі 120 000,00 грн. 
З приводу відмови судом першої інстанції у відшкодуванні судових витрат, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн, апелянт посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 та зазначає, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак, сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема, якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. При цьому, апелянт вказує, що відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначає, що подані до суду заява та документи містили саме опис робіт, які було здійснено адвокатом у межах розгляду судової справи, і жодним чином такий детальний опис робіт не артикулювався як вчинення «окремих процесуальних дій». Тобто, оцінка суду відносно окремих робіт адвоката, як таких що не є процесуальними діями, не може бути підставою для їх неврахування або виключення з опису робіт, оскільки, і самі позивач та адвокат не вважають кожен окремий вид робіт - окремою процесуальною дією.
Також, апелянт-позивач просить змінити додаткове рішення Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року № 320/32859/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виклавши резолютивну частину (пункт 2) в наступній редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м. Києві.». 
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, в силу вимог ч. 3 ст. 252 КАС України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Так, статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).
У відповідності до частини 1 статті 26 Закону №5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Матеріали справи свідчать, що на підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення додано:
- копію Договору про надання правової допомоги №03/10/22-КК від 03.10.2022; 
- копію Додаткової угоди №7 від 01.07.2024 до Договору про надання правової допомоги №03/10/22-КК від 03.10.2022; 
- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2025 за Договором про надання правової допомоги №03/10/22-КК від 03.10.2022 та додатковою угодою №7 від 01.07.2024; 
- копію Додаток №1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2025 за Договором про надання правової допомоги №03/10/22-КК від 03.10.2022 та додатковою угодою №7 від 01.07.2024; 
- копію рахунку фактури №120525 від 12 травня 2025 року; 
- роздруківку з інтернет сайту https://jurliga.ligazakon.net/news/180967_nazvanypobediteli-konkursa-aau-advokat-goda---2018; 
- роздруківку з інтернет сайту https://zib.com.ua/ru/134803- advokat_goda__2018_nazvani_pobediteli_konkursa.html; Роздруківку з інтернет сайту https://www.uaa.org.ua/novyny/novynyaau/zustrichayte-nastupnikh-finalistiv-/; 
- копію Договору про надання послуг з проведення експертизи №031/10-24 від 31.10.2024; 
- копію рахунку-фактури №3110241 від 31.10.2024; 
- копія акту надання послуг №48 від 19.11.2024; 
- копію платіжної інструкції №225 від 31.10.2024 про оплату економічної експертизи згідно рахунку 3110241 від 31.10.2024; 
- докази направлення відповідачу заяви з додатками.
03 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» (Клієнт) та Адвокатським Бюро «Стеценко та партнери» (Адвокатське бюро) укладено Договір №03/10/22-КК про надання правової допомоги (далі Договір), за умовами якого, адвокатське бюро зобов`язується за завданнями Клієнта здійснювати захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Згідно розділу 3 Договору №03/10/22-КК, надання правової допомоги вартість послуг, що надаються Адвокатським Бюро встановлюється в додаткових угодах.
Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги № 03/10/22-КК від 03.10.2022 та Додаткової угоди №7 від 01.07.2024, ТОВ «КОВ КОМЕРС» (Клієнт за умовами договору) доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання відповідно до умов даного Договору надати КЛІЄНТУ юридичні послуги, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Зміст, умови та вартість послуг Адвокатським бюро зазначаються сторонами у додаткових угодах до даного Договору.
У пункті 2.1 Додаткової угоди № 7 від 01.07.2024 до Договору про надання правової допомоги № 03/10/22-КК від 03.10.2022 зазначено, що вартість Послуг, що надаються Адвокатським бюро встановлюється в наступному розмірі: за надання послуг згідно пп. 1.1. даної Додаткової угоди - в розмірі 150000 грн.(сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) без ПДВ.
Із Додатку №1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2025 вбачається, що Адвокатським бюро надані Клієнту наступні послуги:
- 07.07.2024-04.07.2024 - аналіз Акту перевірки, документів щодо контрагентів (ПП «Компанія «Дунай Лігал Трейд», ТОВ «НКМ ГРУП»), аналіз документів щодо знищення та списання майна, пошук та аналіз практики ВС;
- 04.07.2024-09.07.2024 - підготовка позовної заяви обсягом 31 аркуш з посиланням на сім постанов Верховного Суду у нетипових справах разом з додатками;
- 08.09.2024 - вивчення та аналіз відзиву відповідача;
- 09.09.2024-11.09.2024 - підготовка аргументованих заперечень на спростування правової позиції, підготовка процесуального документа обсягом 20 аркушів;
- 17.09.2024 - підготовка і направлення адвокатських запитів до ТОВ «РУТА НОВА-К», включаючи аналіз зауважень до змісту податкових накладних та первинних документів;
- 18.09.2024 - судове засідання по справі;
- 18.10.2024 - аналіз відповідей на адвокатські запити листи від ТОВ «РУТА НОВА-К» №357, №359 від 15.10.2024 та підготовлено пояснення;
- 18.10.2024 - складання пояснення щодо знищення/ списання/ відновлення систем вимірювання рівня, густини, температури, проаналізовано «Акт виконаних робіт від 22.11.2023. Об`єднано пояснення та подано до суду у складі єдиного процесуального документу;
- 21.10.2024 - судове засідання по справі;
- 06.11.2024 - аналіз зауважень відповідача до Акту про пожежу, підготовка та направлення адвокатського запиту до Ізмаїльського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області;
- 11.11.2024 - аналіз зауважень відповідача, підготовка та направлення адвокатського запиту до ТОВ «НКМ ГРУП»;
- 19.11.2024 - проаналізовано отриманий на адвокатський запит лист від Ізмаїльського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області, підготовлено клопотання з результатами аналізу;
- 19.11.2024 - аналіз висновку судової економічної експертизи, підготовка клопотання про приєднання до матеріалів справи;
- 20.11.2024 - судове засідання по справі;
- 04.12.2024 - повторне направлення запиту до ТОВ «НКМ ГРУП» адвокатського запиту;
- 11.12.2024 - судове засідання по справі;
-13.02.2025 - проаналізовано отримані на адвокатські запити листи від ТОВ «НКМ ГРУП» №254, №264, з додатками, підготовлено клопотання з результатами аналізу;
- 13.02.2025 - проаналізовано «Акти обстеження резервуарів вертикального типу РВС-2000», які ПП «ДІМІД» складено при визначенні їх технічного стану. Підготовлено клопотання про їх приєднання;
- 13.02.2025 - участь адвоката в судовому засіданні;
- 25.03.2025 - аналіз поданого відповідачем до суду з клопотанням про долучення доказів розрахунку сум ППР та надання заперечень (у формі Заяви) щодо необґрунтованості та внутрішньої математичної суперечності розрахунку з наданням копії ПД з ПДВ за вересень 2023;
- 26.03.2025 - судове засідання по справі;
- 08.05.2025 - судове засідання по справі.
Задовольняючи частково заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ков Комерс» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції, дослідивши надані представником позивача документи, враховуючи наведені норми права, враховуючи обсяг, вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на професійну правничу допомогу, суд, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку позовної заяви, дійшов висновку, що справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50000,00 грн.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що не відповідають ознакам неминучості такі складові заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу: вивчення та аналіз відзиву відповідача; підготовка аргументованих заперечень на спростування правової позиції, підготовка процесуального документа обсягом 20 аркушів; підготовка і направлення адвокатських запитів до ТОВ «РУТА НОВА-К», включаючи аналіз зауважень до змісту податкових накладних та первинних документів; аналіз відповідей на адвокатські запити листи від ТОВ «РУТА НОВА-К» №357, №359 від 15.10.2024 та підготовлення пояснень; складання пояснень щодо знищення/списання/відновлення систем вимірювання рівня, густини, температури, проаналізовано «Акт виконаних робіт від 22.11.2023. Об`єднання пояснень та подання до суду у складі єдиного процесуального документу; аналіз зауважень відповідача до Акту про пожежу, підготовки та направлення адвокатського запиту до Ізмаїльського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області; аналіз зауважень відповідача, підготовка та направлення адвокатського запиту до ТОВ «НКМ ГРУП»; аналіз отриманого на адвокатський запит листа від Ізмаїльського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області, підготовлення клопотання з результатами аналізу; аналіз висновку судової економічної експертизи, підготовка клопотання про приєднання до матеріалів справи; повторне направлення до ТОВ «НКМ ГРУП» адвокатського запиту; аналіз отриманих на адвокатські запити листів від ТОВ «НКМ ГРУП» №254, №264, з додатками, підготовлення клопотання з результатами аналізу; аналіз «Акти обстеження резервуарів вертикального типу РВС-2000», які ПП «ДІМІД» складено при визначенні їх технічного стану. Підготовлення клопотання про їх приєднання; аналіз поданого відповідачем до суду з клопотанням про долучення доказів розрахунку сум ППР та надання заперечень (у формі Заяви) щодо необґрунтованості та внутрішньої математичної суперечності розрахунку з наданням копії ПД з ПДВ за вересень 2023.
Надаючи оцінку розміру витрат, заявлених до відшкодування на професійну правничу допомогу та висновкам суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Згідно частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частини 6 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідності до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 810/3213/16 зазначив, що «…вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
Відповідно до статті 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить йому суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Колегія суддів зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір компенсації у сумі 50 000 грн не відповідає критеріям співмірності та розумності, оскільки фактичний обсяг наданої правничої допомоги виходив далеко за межі підготовки позовної заяви та участі у судових засіданнях. Матеріали справи свідчать про проведення адвокатом комплексного аналізу акту перевірки, первинних бухгалтерських документів і господарських операцій із кількома контрагентами, підготовку значної кількості процесуальних документів, заперечень і клопотань, направлення адвокатських запитів, опрацювання відповідей на них, а також дослідження та використання висновку економічної експертизи. Такий характер роботи є типовим для складного податкового спору і потребує значних часових витрат, які об`єктивно не можуть бути компенсовані у мінімальному розмірі.
Разом з тим, заявлена сума 150 000 грн підлягає коригуванню з огляду на принцип пропорційності, однак її зменшення до 50 000 грн фактично перекладає істотну частину необхідних витрат на сторону, право якої було порушене суб`єктом владних повноважень.
Враховуючи вищезазначене, з урахуванням тривалості розгляду справи, кількості підготовлених процесуальних документів, участі у численних судових засіданнях, значної суми податкових донарахувань та значення спору для господарської діяльності позивача, колегія суддів вважає справедливим і співмірним визначення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 100 000 грн.
Щодо судових витрат, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 1-2 статі 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Згідно частин 3 статі 101 КАС України, висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
За приписами ч.ч. 4-8 ст. 101 КАС України, суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Якщо під час підготовки висновку експерт встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Відмовляючи у стягненні на користь позивача витрат, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом.
Колегія суддів вважає вищевказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 висловилася щодо можливості відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрат на складення висновку експерта, підготовленого на замовлення особи до відкриття провадження у справі, та зазначила наступне.
По-перше, до набрання чинності 15 грудня 2017 року Законом України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 15 грудня № 2147-VIII) порядок призначення судової експертизи в адміністративному, господарському, цивільному судочинстві був врегульований статтею 81 КАС України у редакції від 06 липня 2005 року № 2747-IV, статтею 41 ГПК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2539-III (2539-14) від 21 червня 2001 року, статтею 143 ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року.
Системний аналіз зазначених статей свідчить про те, що судова експертиза призначалась виключно судом за заявою осіб, які беруть участь у справі, для з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Особи, які беруть участь у справі, мали право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта.
Унаслідок розвитку суспільних відносин, уніфікації процесуального законодавства, та розвитку принципу диспозитивності Закон від 15 грудня 2017 року № 2147-VIII, (враховуючи, що попередній порядок призначення судової експертизи є застарілим та не відповідає контексту суспільних відносин), запровадив певні зміни щодо порядку призначення і проведення судової експертизи.
Так, процесуальними кодексами, після внесення змін, передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений або на замовлення учасника справи, або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина третя статті 101 КАС України, частина третя статті 98 ГПК України, частина третя статті 102 ЦПК України).
Суд призначає експертизу у справі лише за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 102 КАС України, частина перша статті 98 ГПК України, частина перша 103 ЦПК України).
По-друге, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, як і витрати із судового збору, процесуальне законодавство визначає як судові витрати (стаття 132 КАС України, стаття 123 ГПК України, стаття 133 ЦПК України).
Чинне процесуальне законодавство не встановлює обмежень на відшкодування судового збору чи витрат на професійну правничу допомогу, здійснених до відкриття провадження у справі, як таких, що безпосередньо пов`язані з розглядом справи.
За таких обставин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не вбачається будь-яких перешкод для відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення сторони у справі до відкриття провадження в такій справі, за умови, якщо він відповідає вимогам статей 101 КАС України, 98 ГПК України, 102 ЦПК України, безпосередньо пов`язаний з розглядом справи та якщо суд врахував цей висновок експерта як доказ.
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 наголосила, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Беручи до уваги вищевказані висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, як на підставу для відмови у відшкодуванні таких витрат.
При цьому, колегія суддів зазначає, що при винесенні Київським окружним адміністративним судом рішення від 08 травня 2025 року у даній справі, судом першої інстанції було враховано наданий позивачем експертний висновок.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судові витрати, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
При цьому, судовою колегією враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищезазначене, додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року слід скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву представника ТОВ «КОВ КОМЕРС» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ТОВ «КОВ КОМЕРС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн. В задоволенні іншої частини заяви ТОВ «КОВ КОМЕРС» про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 242, 243, 250, 252, 313, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВ КОМЕРС» задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення.
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВ КОМЕРС» про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код. ЄДРПОУ 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВ КОМЕРС» (01054, м. Київ, вул. Франка Івана (Шевченківський р-н), буд. 30, код ЄДРПОУ 43552281) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати, що пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 120 000,00 грн (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВ КОМЕРС» про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України. 

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р. 

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повне судове рішення складено 16.02.2026 р.