Справа № 510/322/25
Провадження № 2/510/988/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
(заочне)

 
24 березня 2026 року     Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
- за участю секретаря Лабановой С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися на 03.03.2026р., 24.03.2026р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав.
Представник позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі.
Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечувала.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 – помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 – померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; копія домової книги на квартиру; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1999р. № 137; копія звіту від 23.06.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості 2/3 частки квартири; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2023р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 03.03.2026р.; копія заяви ОСОБА_1 від 13.03.2021р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.05.2021р. (свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не видавалось); копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.05.2021р. (заповіт, спадковий договір за життя ОСОБА_5 не укладала); копія Витягу від 22.05.2021р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_3 ); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 26.02.2026р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 26.02.2026р. (після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалась).
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми нині померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно:

-1/3 частка квартири АДРЕСА_1 – на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1999р. № НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. 
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 були дружина (вдова) та їх спільні діти - сторони у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 . Незважаючи на це, позивачка (донька померлого) та її матір (дружина померлого) прийняли спадщину фактично, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця разом мешкали із ним, доглядали за ним, після смерті ОСОБА_4 – понесли витрати на поховання та виконали поминальні обряди. Брат позивачки – ОСОБА_2 не був зареєстрований у спадковій квартирі та не мешкав в ній на момент смерті свого батька, отже спадщину він не прийняв.
Таким чином, ОСОБА_5 та позивачка прийняли спадщину за законом на майно після смерті ОСОБА_4 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вони спільно мешкали із спадкодавцем на день його смерті та не відмовилися від неї.
Позивачка та її матір фактично прийняли спадщину, однак, не переоформили її на себе. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_5 за життя належало наступне майно:

-1/3 частка квартири АДРЕСА_1 – на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1999р. № НОМЕР_1 ;
-1/6 частка квартири АДРЕСА_1 , прийнята після смерті ОСОБА_4 та не переоформлена на її ім`я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. За життя вона не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги за законом є її діти - сторони у справі.
У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява від 13.03.2021р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу, а також Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 26.02.2026р. (дата заведення спадкової справи – 22.05.2021р.). Відповідач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини/відмову від спадщини, на момент смерті матері разом із нею не мешкав. Незважаючи на те, що позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на об`єкт спадкового майна. 
На час розгляду справи в суді відповідач щодо спадщини будь-яких заперечень не надавав, доказів про її прийняття ним – також ні.
У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті батька та матері, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані частки квартири, про що 12.09.2023р. нотаріусом були винесені відповідні постанови. 
Необхідні нотаріусу оригінали документів (щодо об`єкту спадкового майна) позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Крім того, перешкодою в оформленні спадщини стало також і те, що вона свого часу не була належним чином переоформлена після смерті батька позивачки на ім`я матері.
Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.
Отже, після смерті батька, матері позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на відповідні частки квартири, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. 
Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті батька і в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України після смерті матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач її не прийняв та на неї не претендує. 
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом, як після смерті батька, так і після смерті матері.
Після смерті ОСОБА_4 позивачка, її матір не звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак прийняли її фактично – в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_5 у передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті батька, матері у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачка також не має можливості.
Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично – після смерті батька, юридично – після смерті матері, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по подачі відповідної заяви про прийняття спадщини нотаріусу. Крім того, позивачка зберігає копії правовстановлюючих документів на нерухомість, мешкає у квартирі, розпоряджається щодо її цільового використовування тощо).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч.1 ст. 1269 ЦК України.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ренійським РС ГУДМС в Одеській області ) в порядку спадкування за законом право власності на:
-1/6частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 );

-1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 (1/6 частка з якої рахується оформленою за ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК