Справа № 289/580/22
Номер провадження 1-кп/289/12/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №12022060450000064 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та до моменту ув`язнення проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-07.04.2021 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 186, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
-10.01.2023 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
-28.03.2023 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-30.11.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 297, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, яка притягувалась до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, в черговий раз виявив умисел на вчинення нового злочину.
24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ №64/22 «Про введення воєнного стану в Україні» та №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
27 березня 2022 року близько 16 години ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 при собі зберігає гроші, вирішив відкрито ними заволодіти.
З цією метою, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на вулиці Мілієнка в с. Потіївка Потіївської ОТГ Житомирського району Житомирської області, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном в умовах воєнного часу, усвідомлюючи протиправність та відкритість вчинюваних дій, керуючись корисливим мотивом, повторно, застосовуючи до ОСОБА_6 психологічне насильство, що не було небезпечним для життя та здоров`я, після чого відкрито заволодів грошима потерпілого в сумі 300 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Вчиненими діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, та показав, що дійсно за вищевказаних обставин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняючи психологічний тиск відкрито заволодів грошима потерпілого ОСОБА_6 в сумі 300 гривень, якими розпорядився на власний розсуд. Зазначив, що про скоєне шкодує, розуміє, що вчинив ганебний вчинок. Скоїв цей злочин у зв`язку із складними життєвими обставинами, оскільки за два роки до того втратив батька та багатодітна родина, де він був єдиною повнолітньою дитиною, опинилася в скрутному матеріальному становищі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяви, в яких просив суд розглянути кримінальне провадження без його участі, просив суворо не карати обвинуваченого, оскільки він повністю відшкодував заподіяну шкоду (а.с. 20, 89, 110 том №1).
З врахуванням думки учасників судового провадження щодо можливості з`ясування всіх фактичних обставин справи суд вирішив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого. 
Окрім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_4 , на підтвердження встановлених судом обставин вчинення ним злочину, свідчать показання свідків та письмові докази досліджені безпосередньо під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_7 показав, що 27 березня 2022 року близько 12 години в с. Потіївка був очевидцем того, як обвинувачений вимагав від потерпілого повернути борг. Бачив, як ОСОБА_4 відібрав у потерпілого навушники. Не пам`ятає такого, щоб обвинувачений перебував того дня у стані сп`яніння, діставав з кишені ніж та вимагав у потерпілого кошти. 
Свідок ОСОБА_8 показала, що 27.03.2022 близько 17 години вона працювала у магазині, що розташований в с. Потіївка по вул. Центральній. У цей час до магазину зайшов обвинувачений, який купуючи продукти розрахувався готівкою у сумі 300 грн купюрами номіналом 100 і 200 грн. В подальшому від поліції вона дізналась, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були непорозуміння за кошти.
Свідок ОСОБА_9 показав, що 27.03.2022 близько 16 години у с. Потіївка між обвинуваченим та потерпілим відбулась розмова в ході якої ОСОБА_4 вимагав повернути йому борг. Після чого потерпілий віддав обвинуваченому 300 грн і вони розійшлись. Свідок вважає, що у цей момент обвинувачений не погрожував ОСОБА_6 , а той кошти віддав добровільно. При цьому свідок ОСОБА_9 зазначив, що в подальшому йому стало відомо, що ці 300 грн належали комусь із службовців територіальної оборони, який відправив ОСОБА_6 у магазин за продуктами, тому тероборонівці приїхали, затримали обвинуваченого і викликали поліцію. 
Свідок ОСОБА_10 показав, що одного дня у березні 2022 року, точної дати вже не пам`ятає, йому зателефонував потерпілий ОСОБА_6 , який повідомив, що коли він їхав з магазину додому його зустрів ОСОБА_4 , який погрожуючи ножем забрав у нього 300 грн, тому свідок зателефонував на блокпост і працівники територіальної оборони затримали обвинуваченого та викликали поліцію. Також свідок зазначив, що вказані кошти належали матері потерпілого. 
З витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 28 березня 2022 року зареєстровано кримінальне провадження №12022060450000064 відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме що останній 27.03.2022 близько 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Мілієнка в с. Потіївка Житомирського району Житомирської області, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, у ОСОБА_6 відкрито заволодів грошима в сумі 300 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду (а.с. 111, 112 том №1). 
Вказані витяги, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження, суд вважає електронною базою даних, дані витяги засвідчують факт внесення відомостей до ЄРДР і належність та допустимість доказів, отриманих після внесення вказаних відомостей до реєстру.
Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.03.2022 потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 27.03.2022 близько 16 години в с. Потіївка по вул. Мілієнка обвинувачений відкрито заволодів його грошима в сумі 300 грн (а.с. 113 том №1).
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 27.03.2022 останній повідомив, що йому повернули гроші в сумі 50 грн, які у нього забрав обвинувачений (а.с. 114 том №1).
Згідно протоколу огляду від 27.03.2022 було проведено огляд вищевказаної купюри номіналом 50 грн, яку в подальшому повернуто потерпілому (а.с. 115-116, 117 том №1).
Протоколами проведення слідчих експериментів від 29.03.2022 за участю свідка ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 підтверджується те, що вказані свідок і потерпілий розповіли і показали, яким чином 27 березня 2022 року близько 16 години в с. Потіївка по вул. Мілієнка ОСОБА_4 підійшов до потерпілого, який їхав на велосипеді, дістав з кишені розкладний ніж і приставив його до колеса велосипеда, хотів залякати, а потім заховав. Після цього обвинувачений забрав у потерпілого мобільний телефон, вимагаючи у нього грошові кошти, тому потерпілий дав йому 300 грн, а обвинувачений повернув телефон і ОСОБА_6 поїхав (а.с. 118-119, 120-121 том №1). 
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, його молодий вік, стан здоров`я, який вину у скоєному визнав повністю, розкаявся, критично ставиться до скоєного, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується, як такий щодо якого скарг не надходило, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, раніше судимий, наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, а саме визнання вини, щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, та обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, тобто вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також думку потерпілого, який при призначенні покарання просив не карати обвинуваченого суворо.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення  ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Водночас кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_4 вчинив 27 березня 2022 року, тобто до ухвалення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року. Тому, в порядку передбаченому ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вказаним вироком Тернопільського міськрайонного суду, більш суворим покаранням призначеним цим вироком, ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте частково за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.11.2023. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту звернення до виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року, тобто з 29.04.2023. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.Долю речового доказу у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.11.2023 більш суворим покаранням призначеним за цим вироком,  ОСОБА_4  остаточно призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі та зарахувати частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.11.2023.

Строк відбуття покарання  ОСОБА_4 рахувати з дня звернення до виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року, тобто з 29.04.2023.

Запобіжний захід щодо  ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Арешт на майно не накладався. 

Речовий доказ, а саме грошову купюру номіналом 50 гривень, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 – залишити у останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку. 
Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя                    ОСОБА_1