Дата документу 11.02.2026 Справа № 336/8049/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 336/8049/24      Пр. № 22-ц/807/173/26	Головуючий у 1-й інстанції: Вайнраух Л.А. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Книш С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (надалі – КП «ВОДОКАНАЛ») про захист прав споживачів
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с. 1-54), в якому просила: - визнати незаконними дії відповідача щодо припинення постачання звичайної холодної води індивідуальному побутовому їй, як споживачу, шляхом від`єднання будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 від загальних мереж зовнішнього водопроводу (402ХВП); - визнати незаконними дії відповідача щодо ненадання їй, як споживачу, інформації про причини припинення постачання звичайної холодної води їй, як індивідуальному побутовому споживачу, за адресою: АДРЕСА_1 від загальних мереж зовнішнього водопроводу (402ХВП); - зобов`язати вдповідача відновити (за рахунок відповідача) їй, як побутовому споживачеві, водопостачання холодної води до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; - стягнути з відповідача на її користь, як побутового споживача, моральну шкоду за грубе втручання в приватне життя громадянина, яке відбулося шляхом протиправного відключення житла громадянина від загальної системи постачання звичайної холодної води у сумі 100000,00 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці, площею 0,0371 га, з кадастровим номером №2310100000:07:070:0333, внаслідок продажу 06.07.2020 на електронних торгах Державним підприємством «СЕТАМ» придбано у спільну сумісну власність подружжям - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . На час придбання об`єкту нерухомості будинок облаштовано відповідними комунікаціями: електропостачання, газопостачання, а також – водопостачанням холодної води. Послуги з постачання холодної води надавалися КП «Водоканал», особовий рахунок № НОМЕР_1 . Під час повномасштабного військового вторгнення держави-агресора РФ військовослужбовець ОСОБА_3 , командир 1-го відділення 2-го взводу 2-ої роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язків військової служби в Балаклійському районі Харківської області. Позивачка в порядку спадкування набула право власності на частку домоволодіння, приналежну чоловікові, є споживачем послуг з холодного водопостачання, адже приєдналась до умов публічного договору із відповідачем, який є балансоутримувачем (власником) центральної магістралі водопостачання, що розташована вздовж по АДРЕСА_2 . При цьому, відповідно до положень ст.24 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п.1.2, 15.3, 1.3, 15.2, 15.6 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190, балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. У період проведення з 11.05.2023 по 12.05.2023 капітального/поточного ремонтів, або невідкладних аварійних ремонтно-відновлювальних робіт центральної магістралі (зовнішньої мережі) водопостачання, що розташована вздовж по АДРЕСА_2 , тимчасово припинено водопостачання до житлових будинків, розташованих на даній дільниці, зокрема, у приналежному позивачці будинку. 09.06.2023 та 19.06.2023 виникла необхідність проведення балансоутримувачем КП «ВОДОКАНАЛ» повторних (додаткових) робіт, пов`язаних з утриманням центрального водопроводу (зовнішньої мережі) по АДРЕСА_2 . Так, 09.06.2023 повторно припинено водопостачання холодної води до будинковолодіння. Після закінчення 19.06.2023 повторних (додаткових) робіт, пов`язаних з утриманням центрального водопроводу (зовнішньої мережі) по АДРЕСА_2 , КП «Водоканал» з невідомих причин протягом тривалого часу безпідставно не відновлює водопостачання до житлового будинку відповідно до тверджень сторони позивача. Згідно з заявами від 12.05.2023, від 15.05.2023, від 09.06.2023, від 21.06.2023, від 30.07.2024 споживач послуг ОСОБА_1 зверталася засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими листами та електронним листом до КП «Водоканал» з пропозицією відновити надання послуги з холодного водопостачання, укласти письмовий типовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води, а також здійснити дії, спрямовані на усунення негативних наслідків, пов`язаних з проведеними ремонтними роботами. Відповідач 09.08.2023 повідомив, що витрати виконавця, пов`язані з відновленням надання послуг споживачу, відшкодовуються за рахунок споживача відповідно до кошторису витрат на відновлення послуг, складеного виконавцем, крім того, приєднання водопровідного вводу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 можливо за умовами оплати робіт з приєднання, відповідно до кошторису витрат на відновлення надання послуг та оснащення водопровідного вводу вузлом комерційного обліку власником будівлі. Зазначене обґрунтування, як стверджує позивачка, суперечить вимогам чинного законодавства, адже норма ч.4 ст.26 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги” на правовідносини між сторонами не розповсюджується, заборгованість за ОСОБА_1 не обліковувалась. Позивач також наголошує, що у вказаний період планової перерви не здійснено , попереджень про припинення надання послуг споживачка не отримувала. 30.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до КП «Водоканал» із заявою/ вимогою (претензією), згідно з якою просила повідомити інформацію та вчинити певні дії, спрямовані на невідкладне відновлення водопостачання холодної води. На час подання позову відповідь на інформаційний запит / вимогу відсутня, водопостачання не відновлено. З урахуванням наведеного споживач послуг ОСОБА_1 вважає як дії, так і бездіяльність КП «ВОДОКАНАЛ» протиправними та такими, що завдали їй моральної шкоди, яка виражена в порушенні прав споживача, що призвели до необхідності застосування додаткових зусиль для організації свого побуту, додаткових зусиль для виконання обов`язків щодо утримання власного нерухомого та рухомого майна, споживач був вимушений перелаштовувати свій спосіб життя, знаходити альтернативні засоби для приготування їжі, тобто позивачка зазнала душевних страждань.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Вайнраух Л.А. (т.с.1 а.с.56). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.56) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2025 року (т.с.1 а.с.155-175) у задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.
Судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 , у сумі 2500,00 грн. залишено за позивачкою.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.179-206) просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В автоматизованому порядку 09.10.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Трофимову Д.А. та Онищенка Е.А. (т.с.1 а.с.208). Ухвалою апеляційного суду скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с.1 а.с.209), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк 22.10.2025 року (т.с.1 а.с.211-224). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27.10.2025 року (т.с.1 а.с.226), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.1 а.с.227), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.
Відповідач подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с.1 а.с.235-240).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с.1 а.с.233, 241) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Уткіна О.Є. (т.с.2 а.с.1 – ордер), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом не подавали. Від відповідача КП «ВОДОКАНАЛ» до апеляційного суду вже після даного судового засідання, яке відповідно до протоколу судового засідання (т.с.2 а.с.2-7) розпочалось 11 лютого 2026 року о 12:10:04 год. та завершилось 12:28:01 год., надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (т.с.2 а.с.10-13), яке було зареєстровано 11 лютого 2026 року о 12:28 год. та отримано суддею-доповідачем о 12:33 год. (т.с.2 а.с.10-13).
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Уткіна О.Є. (т.с.2 а.с.1 – ордер).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Уткіна О.Є., який у тому числі наполягав на тому, що є обов`язкові підстави для скасування оскаржуваного рішення у цій справі, а саме: суд першої інстанції розглянув дану справу неправильного за правилами спрощеного позовного провадження, замість правильного – за правилами загального позовного провадження, останнє є одним із доводів апеляційної скарги сторони позивача у цій справі; перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1  у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Проте із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.
Так, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення незалежно від доводів апеляційної скарги: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, хоча позивач ОСОБА_1 , як апелянт, у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у тому числі наполягала і на цій підставі для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення (т.с. 1 а.с. 182).
Разом із тим, в іншій частині апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції у цій справі, вважає рішення суду першої інстанції у цій справі по суті правильним, а тому вважає за необхідне повторити останнє.
Оскільки судом першої інстанції було правильно вирішено позовні вимоги позивача у цій справі по суті.
Так, судом першої інстанції по суті позовних вимог було правильно встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-2117/06 від 02.06.2006 (т.с.1 а.с.147-148), позов ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задоволено, визнано право власності за ОСОБА_4 на житловий будинок літ.А., службову прибудову а, ганок до а, козирок до а, погріб пг під а, сараї Б, И, душ К, навіс Л, у т.с. на самовільно побудовані: службову прибудову а, сарай Д, по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Рішення суду набрало законної сили 13.06.2006. Копія витребувана з канцелярії суду.
Судом першої інстанції також правильно досліджено засвідчену акт технічного огляду приватного домоволодіння на водокористування по обліковому рахунку НОМЕР_1 від 16.01.2016 (копія т.с.1 а.с.104), складений стосовно будинку АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_5 . Враховуючи наявну станом на 01.12.2015 заборгованість, як видно з даного акту, здійснено відключення водопровідної лінії в оглядовому колодязі шляхом зрізу штока з вентеля.
За даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським РВ у м. Запоріжжі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 31.07.2019 (т.с.1 а.с.12-15). ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.08.1990 із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що видно з дослідженої копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 24.08.1990 (т.с.1 а.с.17).
Згідно із свідоцтвом р.№334 від 25.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю. (копія т.с.1 а.с.18), ОСОБА_3  належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 кв. м, житловою площею 29,0 кв. м з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 350 кв. м, який придбаний вказаною особою, раніше належав ОСОБА_6 . Тому, суд першої інстанції також правильно вважав, що на дане домоволодіння з урахуванням приписів ч.1 ст.60 СК України розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.
Судом першої інстанції також правильно було встановлено, що: 
-за даними засвідченого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Олександрівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) 12.09.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4  у с. Щурівка Ізюмського району Харківської області (копія т.с.1 а.с.24);
-згідно із свідоцтвами про право на спадщину за законом від 12.01.2024, посвідченими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г., р.№ 29 та №30 (копії т.с.1 а.с.25, 29), спадщина, на яку видано дані свідоцтві, складається з 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер 2310100000:07:070:0333, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, за вказаною вище адресою. Реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав за позивачем  ОСОБА_1 12.01.2024 на будинок та ділянку підтверджена відповідним витягами №361693393, 361694204 від 12.01.2024, засвідчена копія якого досліджена судом;
-відповідно до актів про технічне обстеження водопроводу за вказаною вище адресою двічі – 22.09.2021, а також 12.01.2022, у домоволодінні ОСОБА_5 , що підтверджує доводи позивача з приводу фіксації відповідачем відсутності водопостачання в часі до подання заяви ОСОБА_1 12.05.2023, доступ на територію домоволодіння відсутній, присадибна ділянка занедбана, мешканці на момент огляду відсутні, ознаки наявності водокористування відсутні, зі слів мешканців сусіднього будинку за адресою ніхто не мешкає (т.с.1 а.с.105-106);
-за довідкою представника відповідача (т.с.1 а.с.140), долученою до справи 03.03.2025 у зв`язку із питаннями, які постали під час судового розгляду справи, від 28.02.2025 в період з 25.11.2020 по 11.05.2023 року заяв про переоформлення особового рахунка № НОМЕР_1 , відкритого за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі від позивачки, на адресу КП «ВОДОКАНАЛ» не надходило. 12.05.2023 від ОСОБА_1 надано заяву про переоформлення особового рахунку, яка задоволена з боку відповідача.
Згідно з заявою позивачки від 12.05.2023, вона звернулась до управління зі збуту із проханням здійснити переоформлення на її ім?я особового рахунка як на водокористувача після отримання спадщини, також ОСОБА_1 просила підключення водопостачаннята нарахування здійснити по факту мешкання, зобов`язалась встановити лічильник водообігу протягом місячного терміну після підключення водопостачання, зобов`язалась сплатити наявну заборгованість. Дана обставина, як і факт сплати заборгованості у сумі 1116,13 гривень, визнається стороною відповідача (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).
Проте, суд першої інстанції правильно встановив, що доказів проведення необхідних робіт у мережі водопостачання споживачки, а саме оснащення водопровідного вводу вузлом комерційного обліку власником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , стороною позивача не надано в порушення зобов`язання, вказаного у заяві від 12.05.2023.
Судом першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного з`ясування обставин цієї справи, було правильно досліджено додаток до індивідуального договору про наданні послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а саме заяву-приєднання до договору від імені ОСОБА_1 , датовану 12.05.2023. В заяві зазначено про ознайомлення споживача із умовами договору в інтернет - мережі та приєднання до нього. У заяві також зазначено, що для обслуговування КП «ВОДОКАНАЛ» вузла (вузлів) комерційного обліку, в індивідуальному (садибному) житловому будинку, зокрема проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), власник (співвласники) будинку повинні письмово повідомити про прийняте рішення протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті КП «ВОДОКАНАЛ». У такому разі, витрати КП «ВОДОКАНАЛ» відшкодовуються споживачами за рахунок плати за абонентське обслуговування (т.с.1 а.с.107). У разі, коли власник (співвласники) індивідуального (садибного) житлового будинку не повідомив КП «ВОДОКАНАЛ» про прийняте рішення, заміна і обслуговування, зокрема огляд, опломбування розпломбування, ремонт (у тому числі з демонтажем, транспортуванням і монтажем) та періодична повірка вузла (вузлів) розподільного обліку або вузла (вузлів) обліку в індивідуальному (садибному) житловому будинку здійснюється за рахунок споживача. Зазначена заява засвідчена підписом, прізвищем та ініціалами позивачки із проставленням дати звернення – 12.05.2023.
15.05.2023 згідно з заявою ОСОБА_1 , поданою до відповідача, позивачка просила здійснити підключення водопостачання за вказаною адресою. Вхідного штампу на даній заяві не міститься, копія долучена до матеріалів справи, проте сторони не спростовують її подання (т.с.1 а.с.42 - ст. 82 ч. 1 ЦПК України).
Відповідно до акта технічного обстеження водопроводу по АДРЕСА_3 від 15.06.2023, при здійсненні планової заміни мережі централізованого водопостачання встановлено сідловий відвід та змонтовано опорну арматуру для здійснення подальшого підключення за умов заміни споживачами технічно несправного вводу. Акт засвідчений представниками комісії відповідача (бригади АВР дільниці 2) (копія - т.с.1 а.с.109). Доказів заміни споживачами технічно несправного вводу матеріли справи не містять. 
21.06.2023 згідно з заявою ОСОБА_1 , поданою до відповідача, втретє (відповідно до змісту заяви – копія т.с.1 а.с.43) позивачка просила здійснити підключення водопостачання за вказаною адресою. Зауважила, що сплатила заборгованість, яка виникла за попереднім власником ОСОБА_7 , відповідні докази подавала. У заяві наголошено, що після проведення аварійних ремонтно-відновлювальних робіт магістралі водопостачання біля буд. АДРЕСА_3 , з 09.06.2023 по 19.06.2023, заява розміщена на сайті служби 1580. Також позивачка просила вивезти землю, яка залишилась після ремонтних робіт на виконання відповідної заявки, що пошкоджує зелені насадження. Вхідного штампу на даній заяві не міститься.
Наявні фотознімки, долучені до позовної заяви стороною позивача (т.с.1 а.с.38-39), на переконання суду першої інстанції, з урахуванням приписів ст.79 ЦПК України, не відповідають вимогам достовірності, не містять ані дати, ані місця їх виготовлення, з цього приводу суд першої інстанціїправильно прийняв заперечення сторони відповідача. Так, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з відповіддю від 25.07.2023 №3934/23/08 (т.с.1 а.с.37), КП «ВОДОКАНАЛ» розглянуло заяву N3 від 21.06.2023 (вх. N7427 від 26.06.2023) ОСОБА_1 із нормативними посиланнями на положення ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.54 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. N690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. N85), якою затверджені «Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» (надалі - Правила) та типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також п.46 типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що є публічним договором приєднання, що витрати виконавця, пов`язані з відновленням надання послуг споживачу, підлягають відшкодуванню за рахунок споживача відповідно до кошторису витрат на відновлення надання послуг, складеного виконавцем.
Згідно з наданою стороною відповідача за підписом начальника планово-економічного відділу калькуляцією витрат на підключення водопроводу за адресою проживання позивачки, абонент ОСОБА_1 , дата – 2023 рік, число та місяць нерозбірливі, нараховано 9446,00 гривень, з ПДВ (т.с.1 а.с.108). Дану калькуляцію робіт, які підлягала проведенню за вказаною вище адресою домоволодіння, їх вартість, перелік сторона позивача не спростовувала у суді першої інстанції, як і факт здійснення даної калькуляції, доведення її до відома ОСОБА_1 . Під час розгляду справи представником позивача не надавались пояснення і відповідні належні та допустимі докази з цього приводу.
Крім того, у відповіді, зазначеній вище, наголошено, що відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» відновлення приєднання після відключення, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг здійснює власник (співвласники) такої будівлі за власний рахунок. Тобто, необхідність оснащення будівлі вузлом комерційного обліку була неодноразово доведена відповідачем до відома позивачки.
Враховуючи вищевикладене, позивачці повідомлено, що приєднання водопровідного вводу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 можливо як за умовами оплати робіт з приєднання, відповідно до кошторису витрат на відновлення надання послуг, так і оснащення водопровідного вводу вузлом комерційного обліку власником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Окремо у відповіді наголошено, що питання щодо вивезення землі, яка залишилась після ремонтних робіт вирішено. Здійснення даних робіт у вказаний період під час провадження справи в суді першої інстанції стороною позивача визнавалось (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).
Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що 15.09.2024 згідно з заявою ОСОБА_1 звернулась до КП «ВОДОКАНАЛ» із вимогами про підключення водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 після проведення аварійних ремонтно-відновлювальних робіт 11-12.05.2023.
За змістом відповіді від 25.09.2024 за підписом генерального директора КП «ВОДОКАНАЛ» Шаповала А., підприємством розглянуто заяву ОСОБА_1 від 30.07.2024 (вх. N15337 від 16.09.2024) про надання інформації та вимогу про відновлення постачання холодної води за адресою: АДРЕСА_1 (т.с.1 а.с.114). На заяву від 30.07.2024, яка надійшла на адресу КП «ВОДОКАНАЛ» 13.08.2024, (вx. N13914) було надано відповідь 28.08.2024 (вих. N4740/24/9.1), яку направлено рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_5 про що свідчить «Список N29.08.24/юрв» згрупованих відправлень Укрпошта» від 29.08.2024, відправлення 06000957123772 адресату Олені Сиволап (копія відповіді та підтвердження відправлення додаються). Вказана вище відповідь також долучена до справи (т.с.1 а.с.115-117).
Так, за допомогою засобів поштового зв`язку, як підтверджено наданими стороною позивача належними та допустимими доказами (опис вкладення, накладна, квитанція про сплату послуг зв`язку) 09.08.2024 до КП «ВОДОКАНАЛ» надіслано заяву ОСОБА_1 від 30.07.2024 про надання інформації та вимогу про відновлення постачання холодної води. Відповідно до узагальнених доводів заяви, які тотожні доводам, висловленим у позовній заяві, позивачкою також підтверджено, що 09.06.2023 повторно припинено водопостачання холодної води до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці площею 0, 0371 га з кадастровим номером №2310100000:07:070:0333. У даній заяві (т.с.1 а.с.45-48) позивачка просила повідомити інформацію та вчинити певні дії, а саме: «- чи перебувають на балансі КП «ВОДОКАНАЛ» ((з якого часу (?) та з яких підстав (?)) зовнішні мережі системи постачання холодної води (трубопровід), розташовані по АДРЕСА_2 ?; - надати відомості про наявність/відсутність заборгованості за послуги з постачання холодної води, які обліковуються за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; - надати відомості про середньодобовий обсяг споживання послуг постачання холодної води за попередні 12 місяців (з квітня 2022 року по травень 2023 року) за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ? -У який спосіб споживачі послуг з постачання холодної води були попереджені про причини, строк припинення (обмеження) водопостачання у зв`язку з обслуговуванням (обстеженням, ремонтом) зовнішніх мереж (трубопроводу) водопостачання по АДРЕСА_2 у період з 11.05.2023 року по 19.06.2023 року? -З якого часу (?), з яких підстав (?) та на який строк (?) було припинено (обмежено) надання послуг з постачання холодної води споживачці ОСОБА_1 (іншим особам, що мешкають по АДРЕСА_2 ) за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ? - Які саме Правила.., Умови.. . водопостачання порушила споживач ОСОБА_1 .? - надати споживачу ОСОБА_1 копію Акту з вказівкою про підстави та обставини від`єднання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від системи загального водопостачання холодної води по АДРЕСА_2 ; - Прошу повідомити про причини невиконання вимог частини 3 статті 3 ЗУ «Про комерційний облік водопостачання» пунктів 3, 10 Порядку «Оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку» в частині (за рахунок КП «Водоканал») встановлення вузла комерційного обліку, оснащення житлового будинку будівлі вузлом комерційного обліку на «межі майнової належності» КП «Водоканал» - як оператором зовнішніх інженерних мереж?».
Проте, суд першої інстанції у цій справі правильно встановив, що нормою ст.20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Тому, із дотриманням 15-денного строку, у відповідь на заяву від 30.07.2024 (вх. N13914 від 13.08.2024) про надання інформації, КП «ВОДОКАНАЛ» в особі А.Шаповала надав вичерпну відповідь щодо всіх порушених у зверненні питань (т.с.1 а.с.114-116). Зазначена відповідь не була отримана стороною позивача в часі до звернення до суду із даною позовною заявою.
Згідно з відповіддю (узагальнені доводи по кожному питанню з переліку, наведеного вище у заяві споживача), зовнішні мережі централізованого водопостачання по АДРЕСА_2 перебувають у користуванні КП «ВОДОКАНАЛ» з 1961 року на праві господарського відання та на теперішній час знаходяться на балансі підприємства. Станом на 01.08.2024 заборгованість за послугу з централізованого водопостачання по особовому рахунку НОМЕР_6 відсутня. За адресою: АДРЕСА_1 надання послуги з централізованого водопостачання було обмежено з 16.01.2016. Таким чином, КП «ВОДОКАНАЛ» позбавлений можливості надати запитувану інформацію у зв`язку з відсутністю водопостачання за вказаною адресою у зазначений споживачем період. Крім того, обмеження надання послуги з централізованого водопостачання за вказаного адресою здійснювалось у зв`язку з наявною заборгованістю по особовому рахунку НОМЕР_6  та жодним чином не пов`язане з проведенням робіт з обслуговування зовнішніх мереж водопостачання, що перебувають на балансі підприємства. Згідно положень законодавства України, чинного на момент здійснення обмеження водопостачання, обов`язок виконавця послуг щодо попередження споживачів про проведення таких заходів не встановлювався. З урахуванням положень Закону України «Про захист персональних даних», КП «ВОДОКАНАЛ» для розрахунків за надані послуги за адресою: АДРЕСА_3 до 15.06.2023 було відкрито особовий рахунок НОМЕР_6 . Згідно з пп.11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання. постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. N630 (далі - Правила 630), нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводились виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб. У зв`язку з відсутністю встановленого приладу обліку води за вищезазначеною адресою, нарахування за послуги з централізованого водопостачання здійснювались відповідно до питомих норм споживання води, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради, у відповідності до кількості зареєстрованих осіб. Крім того, у відповіді підтверджено, що 12.01.2022 контролерами КП «ВОДОКАНАЛ» здійснено технічне обстеження за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що за вказаною адресою споживачі відсутні, послуга з централізованого водопостачання не надається. Таким чином, КП «ВОДОКАНАЛ» здійснило обмеження надання послуг з централізованого водопостачання за зазначеною адресою в порядку та на підставі, встановленій чинним законодавством України. На підставі заяви ОСОБА_1 від 12.05.2023 особовий рахунок НОМЕР_6 був переоформлений на ім`я заявниці. Щодо надання споживачу ОСОБА_1 копії акту з вказівкою про підстави від`єднання житлового будинку від системи загального водопостачання холодної води, нормами законодавства, чинного на момент проведення такого обмеження, не було встановлено обов`язку виконавця послуг складати відповідні акти. Враховуючи наведене, КП «ВОДОКАНАЛ» позбавлений можливості надати запитуваний документ, у зв`язку з його відсутністю на підприємстві. В той же час, як видно з відповіді, Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 N270 встановлено, що вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного примушення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна). Відповідно до ст. 4 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» право власності на встановлені вузли розподільного обліку/прилади - розподілювачі теплової енергії належить власникам (співвласникам) приміщень, у яких такі вузли обліку встановлені, якщо інше не встановлено законом або договором. Поряд з цим, статтею 6 даного Закону передбачено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Отже, чинним законодавством України не передбачено обов`язку виконавця послуг з централізованого водопостачання здійснювати оснащення житлових приміщень вузлами розподільного обліку. Відповідно, положення ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пунктів 3,10 Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку не поширюється на правовідносини між КП «ВОДОКАНАЛ» та позивачкою, як споживачем. На підставі наведеного, з боку КП «ВОДОКАНАЛ» відсутні порушення норм чинного законодавства України, в тому числі ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пунктів 3,10 Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку. 
Докази відправлення даної відповіді долучені до справи та досліджені судом першої інстанції.
Також згідно з дослідженим судом розрахунком на період з 01.01.2005 по 11.05.2023, тобто, до приєднання позивачки до публічного договору із КП «ВОДОКАНАЛ», з 2017 року нарахування за обліковим рахунком № НОМЕР_1 не здійснювались, востаннє нараховано за послуги з централізованого водопостачання у 2016 році у сумі 15,96 гривень, заборгованість – 1116,13 гривень, сплачена 11.05.2023. Крім того, за даними розрахунку за період з 12.05.2023 по 31.08.2024 нарахування за послуги відповідача не здійснювались.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з таких норм чинного законодавства, з урахуванням часу виникнення правовідносин між сторонами у справі.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також судом першої інстанції було правильно встановлено на підставі статуту, що КП «ВОДОКАНАЛ» є правонаступником майнових прав та обов`язків Державного комунального підприємства «ВОДОКАНАЛ», що засновано на підставі розпорядження міськвиконкому Запорізької міської Ради народних депутатів від 03.03.1993 №1375 і діє згідно із Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими чинними нормативно-правовими актами. Відповідно до положень п. 2.2. статуту КП «ВОДОКАНАЛ» предметом діяльності підприємства є: - забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими в експлуатацію підприємству параметрами мереж і споруджень; - забезпечення постачання населенню підприємствам, організаціям міста й області технічної води відповідно до існуючого Державного стандарту; - забезпечення водовідведення й очищення господарсько-побутових стоків відповідно до параметрів мереж і споруд та правил прийому стічних вод та систем каналізації та інші види діяльності, які відповідають меті діяльності підприємства і здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Крім того, КП «ВОДОКАНАЛ» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є: забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення й очищення стічних вод тощо, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з цим позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування.
За нормами ч.1 ст.5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; ціну продукції визначено неналежним чином.
За приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (ст.1), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; норми споживання комунальних послуг - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством.
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.5-6 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: - послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; - послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.
За приписами ст.17 вказаного Закону комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються: шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку. Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг. У разі відсутності або несправності вузлів обліку, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, комерційний облік здійснюється в установленому законодавством порядку в місці вводу відповідних зовнішніх інженерних мереж у будівлю (її частину), а для послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії - в місці вводу відповідних внутрішньобудинкових систем у житлове або нежитлове приміщення споживача.
Ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт.
Згідно з ч.1-3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.1-4,11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Отже, судом першої інстанції було правильно встановлено, що вищевказані обов`язки, зокрема, щодо інформування про зміну власника житлового приміщення, зміну кількості мешканців, заміни приладів та пристроїв чинним законодавством України покладається на споживача.
Правовідносини щодо прав та обов`язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведення і споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обов`язків регулюються ст.19-23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», розд. ІІ кн. 5 ЦК України, ЖК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, з 13 серпня 2019 року - Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. N 690, іншими нормативними актами, а також умовами укладеного договору.
Так, з 13.08.2019 набрали чинності та діють Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. N690, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг. У вказаних Правилах терміни вживаються у значенні, наведеному в Законах України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення».
Відповідно до п. 10, 11, 24-26, 38 Правил виконавець повинен забезпечити надання послуги безперервно з гарантованим рівнем безпеки та тиском. Параметри якості питної води повинні відповідати вимогам державних санітарних норм і правил. Тиск питної води повинен відповідати параметрам, встановленим державними будівельними нормами. Критерієм якості послуг з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача за умови справності мереж споживача. Споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачеві або його представникові не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договорами.
Отже, за загальним правилом споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Якщо є ж послугами вони не користувались, то законодавством передбачено можливість звільнення їх від сплати або перерахунок оплати, але не у будь-якому випадку, а за певних умов. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами.
Крім того, відповідно до ст.1-2, п.5 ст.12, п.6 ст.18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством. Пільги, передбачені абзацом першим цього пункту, надаються військовослужбовцям і членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Проте, судом першої інстанції було правильно встановлено, що саме наявність пільг у позивачки, зокрема, щодо влаштування комерційного приладу обліку, іншого обладнання за рахунок відповідача, з урахуванням статусу ОСОБА_1 , наданими вищезазначеними письмовими доказами у цій справі не підтверджена.
Суд першої інстанції також наголошував, що відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 19 квітня 2021 року № 97) (далі – Правила №190), виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем.
Тому, суд першої інстанції правильно прийняв як належні твердження КП «ВОДОКАНАЛ» у цій справі про те, що відповідач, як виконавець, обслуговує саме вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них (тобто зовнішні системи), які перебувають у нього на балансі, або обслуговуються підприємством на підставі відповідного договору.
Відповідно, згідно з ч.1,2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Так, 01.03.2022 на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування https://zp.gov.ua та на офіційному веб-сайті КП «ВОДОКАНАЛ» http://www.vodokanal.zp.ua було розміщено текст договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що є публічним договором приєднання, суд першої інстанції правильно вважав зазначене загальновідомою обставиною (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Крім того, посилання на умови договору наведено у заяві-приєднанні ОСОБА_1 від 12.05.2023, як це знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.
Суд першої інстанції також правильно наголосив, що згідно з п. 14 Правил №690, фактом приєднання споживача до умов публічного договору приєднання (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, як це має місце в даній справі та визнається сторонами, відповідно, застосованими положення ч.1 ст.82 ЦПК України.
Під час розгляду справи судом першої інстанції знайшло своє підтвердження, що первісно, у період приналежності вказаного нерухомого майна на праві власності попередньому споживачеві ОСОБА_5 , домоволодіння відключено від водопостачання, що здійснено відповідачем правомірно, у зв`язку із наявною заборгованістю, що обліковувалась по рахунку, тобто, в часі до набуття подружжям ОСОБА_8 права власності на вказане домоволодіння.
Також судом першої інстанції встановлено, що у червні 2023 року, у зв`язку з незадовільним станом мережі централізованого водопостачання, розташованої по АДРЕСА_2 , КП «ВОДОКАНАЛ» проведена планова заміна трубопроводу, на мережі централізованого водопостачання за адресою позивача встановлено сідловий відвід та змонтовано запірну арматуру для здійснення подальшого підключення, за умови заміни споживачем технічно несправного вводу будинку 25.
Оскільки, саме під час проведення ремонтних робіт працівниками КП «ВОДОКАНАЛ» виявлено, що водопровідний ввід за адресою: АДРЕСА_3 , від мережі відповідача у місці приєднання до території будинку позивача перебуває в технічно несправному стані, зазначена обставина унеможливила (без його заміни ОСОБА_1 ) підключення до мережі централізованого водопостачання, про що був складений відповідний акт, саме тому водопостачання припинено повторно.
Суд першої інстанції правильно врахував, що згідно з п.2,3,9 розділу ІІ Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190, із змінами, мережі водопостачання та водовідведення споживача експлуатуються та обслуговуються споживачем. Обслуговування мереж споживача може здійснюватися виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення на умовах окремого договору . Межею розподільчих мереж, які обслуговує виконавець послуги з централізованого водопостачання /централізованого водовідведення, є перший колодязь із запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі споживача відповідно до акта розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток 1). Споживач забезпечує виконання технічних умов та підключення об`єктів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення згідно із цими Правилами; експлуатацію, ремонт та усунення аварійних ситуацій на об`єктах/мережах водопостачання та водовідведення, які йому належать (перебувають у користуванні), власними силами або із залученням інших суб`єктів господарювання.
Отже, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства, водопровідний ввід та водопровідна мережа, розташована на території домоволодіння позивачки, обслуговується, замінюється та ремонтується безпосередньо самим споживачем.
Крім того, відповідно до 18 Розділу III Правил №190 роботи з підключення збудованої водопровідної мережі до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення виконуються виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення на платній основі за окремим договором та при умові укладеного договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Відповідний договір між сторонами у справі не укладався, проте бездіяльність відповідача в даному випадку не знайшла підтвердження під час розгляду справи.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у відповідь на заяву позивачки та з метою подальшого підключення мережі споживача до мережі централізованого водопостачання, КП «ВОДОКАНАЛ» склало калькуляцію витрат для проведення додаткових робіт з підключення водопроводу за адресою: АДРЕСА_3 абонента ОСОБА_1 , дані роботи підлягають проведенню в разі наявності технічно справного стану власних мереж споживача.
Проте,  ОСОБА_1 відмовилась від оплати витрат, а також не здійснила заміну водопровідного вводу, що не заперечується стороною позивача (ст. 82 ч. 1 ЦПК України), тобто, не вчинила жодних дій, спрямованих на підключення до централізованих мереж водопостачання.
Отже, судом першої інстанції було правильно встановлено, що станом час розгляду справи послуга з централізованого водопостачання, як і раніше, з часу первісного відключення від мережі, не надавалась КП «ВОДОКАНАЛ» саме у зв`язку з бездіяльністю позивачки та технічною несправністю мереж споживача. При цьому, статус споживача послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка набула лише з 12.05.2023.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно керувався положеннями ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якими визначено, що однією із засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, ч.2 ст. 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Викладене свідчить про те, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України). В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог…  В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 22.08.2018 р. у справі №925/1265/16, які суд враховує згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Так, відносно позовної вимоги позивача у цій справі про визнання незаконними дії КП «ВОДОКАНАЛ» щодо припинення постачання звичайної холодної води індивідуальному побутовому споживачу ОСОБА_1 шляхом від`єднання будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 від загальних мереж зовнішнього водопроводу, у тому числі без конкретизації, яке саме відключення (в яку дату) та які саме дії підлягають визнанню незаконними, дана вимога відповідно до правильного висновку суду першої інстанції у цій1 справі не є обґрунтованою, а саме неправомірності дій відповідача судом першої інстанції правильно не було встановлено. 
Стосовно позовної вимоги позивача про визнання незаконними дії КП «ВОДОКАНАЛ» щодо ненадання споживачу інформації про причини припинення постачання звичайної холодної води індивідуальному побутовому споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від загальних мереж зовнішнього водопроводу, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач надав усю наявну інформацію своєчасно та в належний спосіб, відповідно, дана вимога не є обґрунтованою. Суд першої інстанції також звертав увагу на суперечливість формулювання даної вимоги, адже ненадання інформації, за своєю сутністю, може мати свій прояв лише у формі бездіяльності.
За приписами ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Так, щодо вимоги про зобов`язання КП «ВОДОКАНАЛ» відновити (за рахунок відповідача) побутовому споживачеві ОСОБА_1 водопостачання холодної води до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вона за своєю сутністю є похідною від першої позовної вимоги та не може бути задоволена, адже підключення споживача до мережі відповідача за наявної технічної несправності мереж може призвести до аварійних ситуацій, тобто, не є ефективним способом захисту з урахуванням фактичних обставин справи.
Щодо позовної вимоги позивача у цій справі про стягнення з КП «ВОДОКАНАЛ» на користь побутового споживача ОСОБА_1 моральної шкоди за грубе втручання в приватне життя громадянина, яке відбулося шляхом протиправного відключення житла громадянина від загальної системи постачання звичайної холодної води у сумі 100000,00 гривень, суд першої інстанції правильно виходив з такого.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 23 ЦК України установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.
Зокрема, згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
З урахуванням актів, досліджених судом першої інстанції, у період 2021 та 2022 років домоволодіння мало занедбаний вигляд, докази фактичного проживання ОСОБА_1 , як у вказаний час, так і на час розгляду справи суду першої інстанції не надано, відповідно, суд першої інстанції не доведено й порушення звичного укладу життя позивачки внаслідок відсутності водопостачання.
Оскільки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачкою не доведено факту завдання їй моральної шкоди, не надано відповідних доказів, крім того, на переконання суду першої інстанції, вказана позовна вимога є похідною від інших вищезазначених вимог позов в частині відшкодування моральної шкоди у цій справі задоволенню також не підлягає.
Як унормовано ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За приписами ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).
Тому, встановивши вищенаведені обставини, оцінивши наявні докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1  в частині вирішення судом першої інстанції у цій справі спору по суті є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, з якими погоджується апеляційний суд, а лише відображають позицію сторони позивача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою, є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач та її представник не надали суду першої інстанції у цій справі доказів наявності підстав для задоволення вищезазначеного позову позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України також сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України, надані апеляційному суду повторно докази, а саме: - свідоцтво про смерть ОСОБА_3  (копія - т.с.1 а.с.194), - відповідь на відзив (т.с.1 а.с.196-205), які вже були предметом дослідження в суді першої інстанції у цій справі (т.с.1 а.с.24, 118-127), та яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.  
Решта доказів, надані позивачем вперше лише апеляційному суду у цій справі, а саме: - посвідчення позивача від грудня 2022 року безтермінове на підтвердження того, що остання має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (копія – т.с.1 а.с.185), - посвідчення позивача від 24.11.2022 року, як члена сім`ї безстрокове, на підтвердження того, що остання має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (копія – т.с.1 а.с.186), - повідомлення позивачу про загибель її чоловіка, як військовослужбовця (копія – т.с.1 а.с.187), - довідка відносно чоловіка позивача про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України (копія – т.с.1 а.с.188), - витяг з наказу військової частини відносно чоловіка позивача (копія – т.с.1 а.с.189-190), - лікарське свідоцтво про смерть відносно чоловіка позивача (2 копії – т.с.1 а.с.191-192, 195), - витяг з протоколу засідання лікарської комісії відносно чоловіка позивача (копія – т.с.1 а.с.193), можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, проте, останніми не спростовуються у цій справі правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі саме по суті вирішення спору.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2025 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «ВОДОКАНАЛ» про захист прав споживачів у цій справі відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги позивача лише частково при вищевикладених обставинах, - позивач не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Окрім цього, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , як позивач та апелянт - споживач, в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначених позову у суді першої інстанції та апеляційної скарги в апеляційному суді.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371– 372, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2025 року у цій справі скасувати.
Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» про захист прав споживачів у цій справі відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 04.03.2026 року, оскільки у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.