ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2026 р. Справа№ 910/16328/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коротун О.М.
суддів: Суліма В.В. 
Майданевича А.Г. 

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Циб С.В. - адвокат, посвідчення № 4350; 
від відповідача: Годованець Л.Ю. - адвокатка, посвідчення № 000873; Симбірцев Є.В. - адвокат, посвідчення № 6171/10;
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум"
на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025

у справі № 910/16328/24 (суддя - Мандичев Д.В.)
за позовом Київського палацу дітей та юнацтва 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 387 969,57 грн.
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог
Київський палац дітей та юнацтва (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (надалі - відповідач) про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 387 969,57 грн.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 позовні вимоги задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду № 3 від 23.02.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палац ем дітей та юнацтва. Визнано недійсною додаткову угоду № 4 від 19.03.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палацем дітей та юнацтва. Визнано недійсною додаткову угоду № 6 від 18.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палацем дітей та юнацтва. Визнано недійсною додаткову угоду № 8 від 22.09.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палацем дітей та юнацтва. Визнано недійсною додаткову угоду № 9 від 21.10.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палацем дітей та юнацтва. Визнано недійсною додаткову угоду № 10 від 25.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палацем дітей та юнацтва. Визнано недійсною додаткову угоду № 11 від 25.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее від 16.12.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" та Київським палацем дітей та юнацтва. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" на користь Київського палацу дітей та юнацтва грошові кошти у розмірі 387 969 грн 57 коп., а також 4 655 грн 63 коп. судового збору.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергум" 02.05.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її прийняти до свого провадження та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/16328/24. Ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог Київського палацу дітей та юнацтва. Судові витрати у вигляді судового збору та оплати витрат на професійну правову допомогу покласти на позивача.
06.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/16328/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику доплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (3 633,61 грн), про що надати суду докази в десятиденний строк.
21.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/16328/24. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу через Електронний суд протягом п`ятнадцяти днів з отримання (обізнаності) ухвали про відкриття апеляційного провадження. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 207 ГПК України. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/16328/24. Зупинено апеляційне провадження у справі № 910/16328/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 за власної ініціативи.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24 (опублікована - 15.12.2025) касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року у справі № 920/19/24 залишено без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2026 було поновлено апеляційне провадження у справі № 910/16328/24; розгляд справи призначено на 27.01.2026. 
В судовому засіданні 27.01.2026 було оголошено перерву до 18.02.2026. 
В судове засідання 18.02.2026 з`явились представники обох сторін. Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового - про відмову в позові. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів
Апелянт не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/16328/24, вважає його таким, що винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим вважає, що вказане рішення має бути скасоване. Так, скаржник вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи та надано неналежну правову оцінку визнаючи недійсними додаткові угоди до договору, з огляду на наступне.
Так, за доводами скаржника, судом першої інстанції не враховано те, що у відповідності до п. 75 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»: «Ринок електричної енергії "на добу наперед" - сегмент ринку електричної енергії, на якому здійснюється купівля-продаж електричної енергії на наступну за днем проведення торгів добу». Керуючись п.п. 1 додатку 5 до Правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, ціна на РДН визначається по кожному операційному періоду за допомогою алгоритму РДН, що реалізує принцип граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, і для цілей інтеграції з європейськими ринками
За доводами скаржника, суд першої інстанції визнав недійсними додаткові угоди до договору постачання електричної енергії, укладеного за результатами публічної закупівлі, посилаючись на істотне підвищення ціни. Натомість апелянт зазначає, що кожна зміна ціни здійснювалася окремо, в межах до 10% від чинної на той момент ціни, відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», без збільшення загальної суми договору та з коригуванням обсягів постачання. Для електроенергії обмеження щодо періодичності таких змін не застосовується.
Апелянт наголошує, що ринок електроенергії є динамічним, а коливання цін підтверджувалося офіційними даними та експертними висновками. Додаткові угоди укладалися за взаємною згодою сторін, позивач приймав і оплачував електроенергію без заперечень, а тому подальше оскарження умов договору суперечить принципу добросовісності.
На думку апелянта, суд неправильно витлумачив норми законодавства та судову практику, не врахував специфіку регулювання ринку електроенергії й належні докази коливання цін. 
Окрім вказаного апелянт також зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви ТОВ «ЕНЕРГУМ» про залишення позову без розгляду, чим порушив вимоги пункту 3 частини 1 статті 226 ГПК України.
На думку скаржника, у провадженні Господарського суду міста Києва вже перебуває справа № 910/14107/24, у якій заступник керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради заявив позов до Київського палацу дітей та юнацтва та ТОВ «ЕНЕРГУМ» про визнання недійсними тих самих додаткових угод до договору постачання електроенергії та стягнення коштів. Водночас у справі № 910/16328/24 Київський палац дітей та юнацтва звернувся з аналогічними вимогами до ТОВ «ЕНЕРГУМ».
Попри формальну відмінність у суб`єктному складі, апелянт зазначає, що обидві справи стосуються тих самих правовідносин, одного й того самого договору, тотожних додаткових угод та ґрунтуються на однакових фактичних обставинах і правових підставах. В обох позовах заявлено вимоги про визнання недійсними конкретних додаткових угод до договору від 16.12.2020. Таким чином, наявні всі ознаки тотожності спорів - ті самі сторони у матеріальному розумінні, той самий предмет і ті самі підстави.
Апелянт посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої за наявності у провадженні суду іншої справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав позов підлягає залишенню без розгляду. Розгляд двох ідентичних спорів паралельно суперечить принципам процесуальної економії та заборони зловживання процесуальними правами.
Крім того, скаржник наголошує на необхідності дотримання гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи судом, встановленим законом, що включає дотримання правил юрисдикції та недопущення подвійного розгляду тотожних вимог.
З огляду на це, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, не врахував наявність іншої тотожної справи та безпідставно відмовив у залишенні позову без розгляду, що є підставою для скасування рішення через необґрунтованість.
5. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та його короткий зміст 
Доводи відзиву зводяться до того, що позивач вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених порушень вимог законодавства про публічні закупівлі.
Так, позивач вважає, що суд обґрунтовано виходив із правової позиції Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої під час дії договору про закупівлю загальне збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати 10 % від ціни, визначеної при його укладенні, незалежно від кількості додаткових угод. Укладення кількох угод, кожна з яких формально не перевищує 10 %, але в сукупності призводить до істотного зростання ціни, суперечить імперативним приписам частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». У даному випадку підвищення ціни майже на 98 % від початкової очевидно виходить за межі допустимого законом ліміту.
Крім того, апелянт не довів належним чином наявність саме того коливання ринкової ціни, яке б відповідало періодам внесення змін до договору. Надані експертні висновки мають довідковий характер і не підтверджують пропорційність кожного підвищення ціни реальному зростанню вартості електроенергії в період між попередніми змінами. Отже, навіть формальні умови для коригування ціни не були дотримані.
Посилання апелянта на правові висновки щодо подвійної реституції є безпідставними, оскільки у справі йдеться про недійсність окремих додаткових угод, а не договору в цілому. Недійсність частини правочину не тягне автоматичної недійсності всього договору та не зумовлює застосування наслідків у вигляді повної взаємної реституції.
Також позивач зазначив, що вважає безпідставними доводи щодо необхідності залишення позову без розгляду. Справи, на які посилається апелянт, не є тотожними, оскільки відрізняються за суб`єктним складом та процесуальним статусом сторін, а отже відсутні всі необхідні умови для застосування відповідної процесуальної норми.
Таким чином, за доводами позивача, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, належно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про недійсність спірних додаткових угод, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення підлягає залишенню без змін.
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 16.12.2020 за результатами проведеної процедури закупівлі товару UA-2020-11-04-003257-a за кодом класифікації ДК 021:2015:09310000: Електрична енергія, між позивачем (споживач) та відповідачем (Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 16/12-21Ее.
Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію «код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 - електрична енергія (Електрична енергія)» споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Пунктом 3.1. договору передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється у строк з 01.01.2021 до 31.12.2021 включно.
У пункті 3.3 договору зазначено, що постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, крім передбаченої умовами договору. За умовами п. 3.4 договору загальний обсяг постачання електричної енергію в обсязі 805 000 кВт*год.
Згідно п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначається відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору. Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 1 408 749,99 грн (один мільйон чотириста вісім тисячі сімсот сорок дев`ять грн. 99 коп.) у тому числі ПДВ 234 791,66 грн (двісті тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто одна грн. 66 коп.) З урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання споживача за цим договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2021 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом реєстрація бюджетного зобов`язання, здійснюється з урахуванням абз. 2 ч. 2.2 наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309 «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України».
Пунктом 5.4 договору встановлено, що розрахунковим періодом, за цим договором є календарний місяць.
Відповідно до п.13.1 договору останній набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати, вказаної у заяві-приєднанні, що є додатком 2 до цього договору та в цілому до 31 грудня 2021 року включно, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами - до їх повного виконання.
Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови (п. 13.2 договору).
Згідно п. 13.5 договору, усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в цьому договорі.
За змістом п. 13.6 договору, у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальник має право письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньоринкової ціни (діапазон цін тощо) за одиницю товару не менше ніж в тих межах/розмірах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ (або документи), що підтверджує збільшення товару, повинен містити дані щодо середньоринкової ціни (діапазон цін, тощо) за одиницю товару станом на будь-яку дату після укладення договору або за наявності внесених раніше змін до договору щодо зміни ціни за одиницю товару - станом на будь-яку дату після останньої зміни сторонами ціни за одиницю товару, та середньоринкової ціни (діапазон цін, тощо) за одиницю товару на більш пізню дату та до моменту письмового звернення постачальника до споживача щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики. У випадку прийняття рішення споживачем щодо внесення змін до цього договору у вказаній частині до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначено сторонами у момент укладення цього договору (з врахуванням внесених раніше змін до цього договору, та якщо такі обставини мали місце). При цьому, максимальна сума, на яку сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару визначається як різниця між середньоринковою ціною (діапазон цін тощо) за одиницю товару, що передує моменту письмового звернення постачальника щодо зміни ціни (згідно наданого учасником підтверджуючого документу) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару станом на дату після укладення цього договору (згідно наданого учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до цього договору в частині ціни за одиницю товару, якщо такі зміни до цього договору вже були раніше здійснені сторонами. В будь-якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Споживач має право відмовитись від зміни ціни за одиницю товару у випадках, якщо постачальником не надано належне документальне підтвердження підвищення ціни, передбачене цим пунктом.
Згідно п. 13.7 договору, зміни до цього договору можуть бути внесені у випадках, передбачених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
У додатку 1 до договору (комерційна пропозиція) визначено, що ціна за фактично спожиту електричну енергії по точкам обліку споживача, з урахуванням вартості послуг з передачі електричної енергії, на момент укладення договору складає 1,7499999875776 з ПДВ за 1 кВт*год.
Додатковою угодою № 1 від 15.01.2021 до договору сторони домовились викласти п.5.1. Розділу 5. «Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії» у новій редакції. Зокрема, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору. Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 1 408 749,99 грн. в тому числі ПДВ 234 791,66 грн., в тому числі за рахунок тимчасового кошторису 389568,40 грн, в тому числі ПДВ - 64 928,07 грн.
У подальшому, 18.01.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 1,814 грн, в т.ч. ПДВ- 0.302333 грн. (дія додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2021).
Згідно додаткової угоди № 3 від 23.02.2021 внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 1,991 грн, в т.ч. ПДВ- 0.3318 грн., обсяг постачання зменшено до 707 559 кВт*год. (додаткова угода діє з 01.02.2021). Підставою для укладення додаткової угоди № 3 зазначено експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-106/02 від 03.02.2021 щодо порівняння середньозважених цін на РДН у торговій зоні ОЕС України за період з 21.12.2020-31.12.2020 відносно до 21.01.2021-31.01.2021.
Відповідно до додаткової угоди № 4 від 19.03.2021 внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 2,19 грн, в т.ч. ПДВ- 0.365грн., обсяг постачання зменшено до 643 265 кВт*год (додаткова угода діє з 01.03.2021). Підставою укладення додаткової угоди № 4 від 19.03.2021 зазначений експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-237/21 від 03.03.2021, щодо коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН в торговій зоні ОЕС України за лютий 2021 відносно січня 2021 року.
Додатковою угодою №5 від 14.07.2021 внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції та зазначено, що у зв`язку із встановленням обладнання та зміною групи Б на групу А по точкам комерційного обліку необхідно внести зміни у Договір, а саме вартість спожитої електричної енергії по даним точкам буде не сталою, а розрахованою за формулою: ЦПф =(ЦЗакупф + 0,03 грн.) + ТПер*, [грн/кВт*год], де: ЦЗакупф - фактична закупівельна ціна для обсягу спожитої електричної енергії у відповідному розрахунковому періоді; 0,03 грн - маржа Постачальника, яка є незмінною; ТПер* - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений НКРЕКП на відповідний розрахунковий період, грн./МВт. год. Також, вказаною додатковою угодою сторонами внесено зміни до п. 1 Комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та викладено її у новій редакції: "ціна (тариф) електричної енергії є змінною величиною, яка розраховується за формулою: ЦПф = (ЦЗакупф + 0,03 грн.) + ТПер*, [грн/кВт*год].
Згідно з додатковою угодою №6 від 18.08.2021 внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 2,40 грн, в т.ч. ПДВ- 0.4грн., обсяг постачання зменшено до 612 321 кВт*год (додаткова угода діє з 01.08.2021). Укладення даної угоди здійснено на підставі експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати № О-741/03 від 09.08.2021, щодо коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН в ОЕС України за І (01- 10 серпня) декаду серпня 2021 відносно квітня (в цілому) 2021 року.
21.09.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 7, якою внесено змiни до п. 1 Комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та викладено її в новій редакції: «ціна (тариф) електричної енергії є змінною величиною, яка розраховується за формою: ЦПф =(ЦЗакупф + 0,01 грн.) + ТПер*, [грн/кВт*год]*1,2. Водночас, п. 5 вказаної додаткової угоди сторонами визначено про втрату чинності додаткової угоди від 14.07.2021 № 5 до договору з моменту підписання додаткової угоди.
За положеннями додаткової угоди № 8 від 22.09.2021 внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 2,61 грн, в т.ч. ПДВ- 0.435грн., обсяг постачання залишено в розмірі до 612 321 кВт*год (додаткова угода діє з 11.09.2021). Підставою укладення додаткової угоди № 8 від 22.09.2021 є експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-894/01 від 10.09.2021, щодо коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН в ОЕС України за І декаду вересня (01-10 вересня) 2021 року відносно ІІІ декади серпня (21.08-31.08) 2021 року.
Згідно з додатковою угодою № 9 від 21.10.2021 внесено змiни до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 2,87 грн, в т.ч. ПДВ- 0.47833 грн., обсяг постачання залишено в розмірі 612 321 кВт*год (додаткова угода діє з 12.10.2021). Дана угода укладена на підставі експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати № О-10016 від 12.10.2021, щодо коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН ОЕС України за І декаду жовтня (01.10-10.10) 2021 року відносно І декади вересня (01.09-10.09) 2021 року.
У додатковій угоді № 10 від 25.11.2021 погоджено внесення змiн до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 3,15 грн, в т.ч. ПДВ- 0.525 грн., обсяг постачання зменшено до 486 612 кВт*год (додаткова угода діє з 01.11.2021). Так, підставою укладення вказаної додаткової угоди є експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-1137/01 від 10.11.2021, щодо коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН в ОЕС України за ІІІ декаду жовтня 2021року відносно І декади жовтня 2021 року.
Також, 25.11.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 11 щодо внесення змiн до п. 1 комерційної пропозиції, яка є невід`ємною частиною договору, та збільшено ціну за одиницю товару до 3,46 грн, в т.ч. ПДВ- 0.576 грн., обсяг постачання залишено в розмірі 486 612 кВт*год (додаткова угода діє з 11.11.2021). Підставою укладення даної додаткової угоди є експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-1137/02 від 10.11.2021, щодо коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН в ОЕС України за І декаду листопада (01.11-10.11) 2021 року відносно ІІІ декади жовтня (21.10- 31.10) 2021 року.
На виконання умов договору сторонами підписано наступні акти приймання-передачі електричної енергії: 
1. Акти №№ 3, 4, 5 від 21.01.2021, № 4 від 01.02.2021, №37 від 03.02.2021 за січень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 123139 кВт/год на суму 223357, 82 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень № 3 від 21.01.2021, №№ 9, 10 від 27.01.2021, №13 від 03.02.2021, № 40 від 15.02.2021; 
2. Акти №№ 370, 373, 371, 389 від 15.03.2021 за лютий 2021 року про постачання електроенергії обсягом 12547 кВт/год на суму 24980, 77 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 82, 85, 37, 38 від 15.03.2021; 
3. Акти №№ 803-806 від 06.04.2021 за березень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 30191 кВт/год на суму 66118, 29 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№141, 142, 56, 55 від 06.04.2021; 
4. Акти №№ 1105-1108 від 05.05.2021 за квітень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 17238 кВт/год на суму 37751, 22 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 76, 77, 209, 208 від 05.05.2021; 
5. Акти №№ 1549, 1550, 1501, 1500 від 04.06.2021, № 1884 від 25.06.2021 за травень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 38679 кВт/год на суму 84707, 01 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 282, 281, 102, 283 від 04.06.2021, № 292 від 11.06.2021, № 2749 від 25.06.2021; 
6. Акти №№ 2087-2090 від 09.07.2021 за червень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 19643 кВт/год на суму 43018, 17 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 2772-2775 від 19.07.2021; 
7. Акти №№ 2374, 2380, 2381, 2375 від 09.08.2021, № 2373 від 15.09.2021 за липень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 20177 кВт/год на суму 41301, 34 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 2844, 2845, 2846 від 10.08.2021, № 2862 від 16.08.2021, № 2936 від 15.09.2021; 
8. Акти №№ 2905-2908 від 07.09.2021, № 2904 від 16.09.2021 за серпень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 23447 кВт/год на суму 62816, 25 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 2920-2923 від 10.09.2021, № 2937 від 16.09.2021; 
9. Акти №№ 3685-3689 від 11.10.2021 за вересень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 25987 кВт/год на суму 74652, 96 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 2976-2980 від 11.10.2021; 
10. Акти №№ 3815, 3815 від 28.10.2021, №№ 3932-3935 від 05.11.2021 за жовтень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 32648 кВт/год на суму 107583, 86 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 3042, 3041 від 28.10.2021, №№ 3046-3048, 190 від 05.11.2021; 
11. Акти № 4368 від 19.11.2021, № 4707, №№ 4709-4711 від 09.12.2021 за листопад 2021 року про постачання електроенергії обсягом 63764 кВт/год на суму 229653, 14 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень № 195 від 22.11.2021, № 215 від 09.12.2021, № 3135 від 10.12.2021, №№ 3171, 3172 від 20.12.2021; 
12. Акти №№ 5009, 5010 від 23.12.2021, №№ 5039, 5041-5043 від 28.12.2021 за грудень 2021 року про постачання електроенергії обсягом 59810 кВт/год на суму 239640, 20 грн. з ПДВ, які оплачено в повному обсязі відповідно до платіжних доручень №№ 2307, 226, 3206 від 23.12.2021, №№ 3213, 3214, 3215, 229, 3212 від 12.12.2021.
Таким чином, відповідачем згідно актів приймання-передачі поставлено позивачу 467 261 кВт*год електричної енергії, а позивачем сплачено за вказаний товар 1 235 581, 03 грн.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Суд апеляційної інстанції щодо можливості зміни умов договору про закупівлю шляхом збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії, в т.ч. з урахуванням унесених Законом № 1530-ІХ змін до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII зазначає наступне. 
В цій частині на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України суд апеляційної інстанції застосовує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24. 
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у двох редакціях: 1) Закону № 114-ІХ (договір про закупівлю та додаткові угоди до нього № 1, 2) та 2) Закону № 1530-ІХ (додаткові угоди до договору № 3 - 11).
Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ).
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ, чинній на момент укладення договору про закупівлю та оспорюваної додаткової угоди до нього № 2) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
При цьому, у пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:
-збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;
-збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
-така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
-така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
-обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.
Водночас, щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 1530-ІХ) яка була чинною на момент укладення спірних додаткових угод, таке збільшення не допускається. 
Так, Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".
Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом: "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.
В цій частині суд апеляційної інстанції на підставі правильно встановлених судом першої інстанції обставин зазначає, що сторонами було внесено зміни до договору в частині ціни електричної енергії та планового обсягу її постачання. Так, згідно з додатковою угодою № 3 від 23.02.2021 збільшено ціну на 13.77 % від початкової ціни, обсяг постачання зменшено до 707 559 кВт*год.; за додатковою угодою № 4 від 19.03.2021 збільшено ціну на 25.14 % від початкової ціни, обсяг постачання зменшено до 643 265 кВт*год; за додатковою угодою №6 від 18.08.2021 збільшено ціну на 37,14 % від початкової ціни, обсяг постачання зменшено до 612 321 кВт*год; за додатковою угодою № 8 від 22.09.2021 збільшено ціну на 49,14 % від початкової ціни, а обсяг постачання залишено в розмірі до 612 321 кВт*год; за додатковою угодою № 9 від 21.10.2021 збільшено ціну на 64,00 % від початкової ціни, а обсяг постачання залишено в розмірі 612 321 кВт*год; за додатковою угодою № 10 від 25.11.2021 збільшено ціну на 80,00 % від початкової ціни, обсяг постачання зменшено до 486 612 кВт*год; за 
Водночас, за наслідками укладення оспорюваних додаткових угод до договору вартість одиниці електроенергії збільшилася з 1,7499999875776 грн. за 1 кВт/год з ПДВ до 3,46 грн за 1 кВт/год з ПДВ, тобто на 97,71 % порівняно від установленої ціни, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника з посиланням на підтвердження ціни на підставі експертних висновків Черкаської торгово-промислової палати, в яких відображено коливання середньозваженої ціни на електричну енергію на РДН в ОЕС України, оскільки надані відповідачем на обґрунтування правомірності внесення змін до договору, відображають висновки експерта щодо середньозваженої ціни електричної енергії у порівнянні з попередньою декадою. Натомість надані висновки не підтверджують коливання ціни електричної енергії у бік збільшення в період між укладенням договору станом на 16.12.2021 та укладеними (починаючи з № 3) додатковими угодами. 
В цій частині суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи скаржника про зміну тарифів електричної енергії з посиланням на постанови НКРЕКП та дані ДП «Оператор ринку» (що, за доводами відповідача) зумовило укладення додаткових угод, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості зміни вартості договору в розумінні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII більше ніж на 10%. В даному аспекті посилання скаржника на п. 75 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» в контексті здійснення купівлі-продажу електричної енергії на наступну за днем проведення торгів добу - не є підставою для неврахування вищезазначених законодавчих обмежень щодо зміни вартості договору. А тому такі доводи скаржника відхиляються через необґрунтованість. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що сторони допустили зловживання своїм правом на зміну умов договору, в результаті чого вартість електричної енергії збільшилася на 120,80%, а обсяг поставки зменшився з 4 139 565,167 кВт*год до 2 671 118 кВт*год.
Тому позовні вимоги у даній справі правомірно задоволені судом. У цій частині суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи скаржника про необхідність застосування реституції, оскільки як правомірно зазначив позивач, апелянтом не враховано, що наслідки недійсності правочину та окремої частини правочину є різними, оскільки недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності правочину в цілому (ст.217 ЦКУ) подвійна реституція щодо якої зроблені висновки у справі № 918/1043/21 є наслідком недійсності правочину в цілому або коли неможливо припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Відтак, оскільки наведені додаткові угоди правомірно визнані судом першої інстанції недійсними, то сума надміру сплачених коштів 387 969,57 грн, правомірно стягнута з відповідача. А тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги у даній справі. 
Щодо доводів скаржника про необхідність залишення позову у даній справі без розгляду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.
У свою чергу, підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15 (провадження № 14-58цс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Отже, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними і в такому разі суд залишає позов без розгляду з дотриманням правового механізму.
У свою чергу, нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду. Аналогічний правовий висновок щодо застосування (аналогічних за своєю суттю нормам ГПК України та залишення позову без розгляду викладено в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/16267/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 759/2532/22-ц, від 16 листопада 2022 року у справі № 520/97/18, від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22. Доводи позивача в цій частині з посиланням постанову Верховного Суду від 23 вересня 2024 року у справі № 367/8869/23. 
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог. Тоді як інші доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку обставин, які були досліджені судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) не встановив. Таким чином, апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у даній справі.
Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/16328/24 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/16328/24 - залишити без змін. 
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 25.02.2026. 

Головуючий суддя О.М. Коротун 

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич