ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №332/4039/25 Головуючий в 1 інст. Сінєльнік Р.І.
Провадження №33/807/429/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Цвєткова А.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Цвєткова А.В. на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 25 липня 2025 року о 08-34 год. в м. Запоріжжя, по вул. Діагональна,11, водій ОСОБА_1 керував т/з Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук,поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР, про повторність попереджений.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Цвєтков А.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Судом порушенні вимоги ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.
Вказує, що з відеозапису правопорушення, доданого до протоколу, вбачається, що під час розмови з ОСОБА_1 співробітники поліції встановили, що останній перебуває у розшуку, оскільки називали його «ухилянтом», у зв`язку з чим подзвонили представникам ТЦК, а оформлення протоколу за ст. 130 КУпАП було формальним приводом для його затримки до прибуття співробітників ТЦК. 
Стверджує, що неадекватна поведінка у ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не зафіксована, а блідне обличчя та тремтіння рук є наслідком перенесеного раніше туберкульозу. 
Наголосив, що в день складання протоколу ОСОБА_1 пройшов ВЛК та був визнаний придатним до служби в ЗСУ, наркотичного сп`яніння у нього не виявили, тривале проходження ВЛК стало перепоною для добровільного обстеження останнього у лікаря-нарколога протягом подальших двох годин.
Наполягає, що суд не перевірив відповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП (місце, час, суть правопорушення, пояснення особи) та ст. 266 КУпАП (огляд у присутності двох свідків, фіксація на відео). Поліцейські не видали письмового направлення на огляд (п. 8 Порядку №1103 від 17.12.2008 КМУ, зі змінами), що робить відмову недійсною (п. 22 Інструкції МОЗ №1452/735 від 09.11.2015). Також поза увагою суду залишився факт того, що повідомлення особи про факт ознак наркотичного сп`яніння відбувся виключно після здійснення телефонного дзвінку особам з групи оповіщення ТЦК та СП та виключно час очікування співробітників ТЦК та СП зумовив ознаки наркотичного сп`яніння.
Крім того зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги, що факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння був зумовлений веденням в оману водія ОСОБА_1 , а саме після усвідомлення того, що за ним в максимально короткий термін приїдуть працівники РТЦК та СП, водій запитав у поліцейського, чи зможе він поїхати з місця, якщо підпише відмову від проходження, на що патрульний повідомив, що після підписання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 зможе поїхати, що фактично призвело до відмови від проходження медичного огляду.
Отже сторона захисту вважає, що фактично працівник патрульної поліції провокував ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду. Однак, після підписання відмови від проходження огляду ОСОБА_1 був миттєво мобілізований, шляхом перевезення останнього до РТЦК та СП. 
Стверджує, що дії працівників поліції були упередженими, оскільки відмова від огляду не є самостійним правопорушенням без доведених ознак сп`яніння. При цьому, судом не враховано альтернативне пояснення водієм ознак (туберкульоз), а також проходження ВЛК того ж дня без виявлення ознак сп`яніння, що спростовує суб`єктивну сторону правопорушення. 
Посилається на те, що зупинка ТЗ мала на меті затримання "особи, яка перебуває в розшуку", що засвідчує відеофіксація дзвінка до ТЦК та повідомлення про наявні ознаки виключно його здійснення, а не перевірку ПДР.
Наполягає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Просить постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що захисник отримав копію оскаржуваного рішення 5 січня 2026 року, через що не мав можливості раніше ознайомитися з її змістом. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу в умовах дії воєнного стану, що суттєво обмежує його можливість своєчасно зреагувати на судові рішення та реалізувати свої процесуальні права у загальних строках.
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 27 листопада 2025 року.
Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність адвоката Цвєткова А.В., який зазначив про можливість розгляду справи без участі  ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Цвєткова А.В., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, вказавши на відсутність ознак наркотичного сп`яніння у  ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 401917 від 25 липня 2025 року підтверджується: 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 липня 2025 року, з якого вбачається, що в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у  ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`янінні: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд водія не проводився у зв`язку з відмовою від проходження ( а.с. 4); 
- відеозаписом події (а.с. 8).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані. 
Так, відеозаписом події, доданим до протоколу, зафіксовано зупинку транспортного засобу Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_2  під керуванням ОСОБА_1  за порушення п.12.4 ПДР України. Під час складання постанови за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Слідує візуальний огляд водія  ОСОБА_1  шляхом огляду зіниць очей та виставлення рук перед собою, встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, їх оголошення. Зафіксовано пропозицію водію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова  ОСОБА_1  від проходження запропонованого огляду Роз`яснення водію про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Однак  ОСОБА_1  повторно відмовляється від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Оголошення водію його процесуальних прав. Складання та підписання протоколу.
Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про Національну поліцію».
ОСОБА_1  відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
На посилання сторони захисту, що протокол відносно ОСОБА_1  складений з порушенням положень ст. 256 КУпАП, слід зазначити, що протокол відносно ОСОБА_1  відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначено місце складання; місце і дата вчинення правопорушення; суть правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; підписи особи, яка склала протокол; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Отже, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 256 КУпАП під час складання протоколу відносно ОСОБА_1  за ст. 130 КУпАП.
На посилання сторони захисту про те, що поліцейські не видали письмового направлення до закладу охорони здоров`я  ОСОБА_1  слід зазначити, що діючим законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак  ОСОБА_1  відмовився від огляду.
Доводи захисника про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки з матеріалів справи, зокрема з відеозапису події та з направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я вбачається, що за результатами проведеного поліцейським візуального огляду  ОСОБА_1  у нього було виявлено наступні ознаки: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, які, як встановлено з відеозапису події, були оголошення водію.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Цвєткову Андрію Віталійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Цвєткова Андрія Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 332/4039/25