Справа № 522/27110/25
Провадження № 3/522/211/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр.  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, –
ВСТАНОВИВ:
На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 534675 від 08.12.2025 року, встановлено, що 08.12.2025 року о 08:50 год. в м. Одеса, вул. Преображенська, 35, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «БАЗ А079.14», д/н НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобами відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування від 19.02.2020, провадження 58267343 від 05.02.2019, чим порушив ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».
Згідно протоколу дії  ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 534675 від 08.12.2025 року за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
В судовому засіданні 08.01.2026 року ОСОБА_1 просив суд справу відносно нього закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки йому не було відомо про наявність постанови, якою його було обмежено у праві керування від 19.02.2020 року. Як тільки йому стало відомо про її наявність ним було погашено заборгованість зі сплати аліментів, на підтвердження чого надав суду постанову державного виконавця про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 24.12.2025 року. 
В подальшому ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, виходячи з такого. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Частина 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Норма ч. 3 ст. 126 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Згідно ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
До матеріалів справи на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, долучено протокол серії ЕПР1№534675 від 08.12.2025; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника управі керування транспортними засобами від 19.02.2020 року. 
Так, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є умисел. Тобто, водій має усвідомлювати, що на нього накладено обмеження, але свідомо продовжує керувати автомобілем.
Однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування. 
Крім того, ОСОБА_1 надав суду докази, які спростовують обставин викладенні в протоколі, а саме постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 24.12.2025 року.
Також, судом на перевірку вказаних даних було здійснено запит до Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.01.2026 року, та згідно відповіді від 09.02.2026 №5245/19.12-26, станом на 24.12.2025 року заборгованість зі сплати аліментів боржником погашена у повному обсязі. 
Таким чином, в матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо доказів на підтвердження складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, ст. 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення. 
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначені обставини, аналізуючи в сукупності матеріали справи та відсутність об`єктивних доказів винуватості особи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, на підставі чого справу про адміністративне правопорушення стосовно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 10, 24, 33, 126, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИВ: 
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку. 

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси     Ірина ЦИБ