ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/3498/23
17 квітня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Чепенюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Фаранюк О.Л., 
представника позивача Шкільного П.М.,
представника третьої особи Шандарівського Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тотус”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС у Тернопільській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тотус” (далі – ТОВ “Тотус”) про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, в розмірі 490 212,23 грн.
Позов обґрунтовано тим, що у відповідача наявний податковий борг у сумі 490 212,23 грн, який добровільно ним не погашено. Майно ТОВ “Тотус” перебуває у податковій заставі відповідно до акта опису майна №8 від 22.05.2020. З метою погашення податкового боргу позивачем після рішень Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 у справі №500/655/20, від 13.08.2020 у справі №500/1728/20, від 07.08.2021 у справі № 500/4042/21, від 21.09.2022 у справі №500/2885/22 про стягнення податкового боргу здійснювалися заходи щодо його стягнення шляхом надіслання платіжних інструкцій, які повернуті банками без виконання, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках відповідача, що стало підставою для звернення до суду для надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою суду від 10.08.2023 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” (далі - АТ “Укрексімбанк”).
Ухвалою суду від 10.08.2023 постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, не скористався, про причини неподання суд не повідомив, з клопотанням про продовження процесуального строку для подання відзиву не звертався.
Ухвалою суду від 31.08.2023 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2023.
Ухвалою суду від 10.10.2023 провадження в справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №921/627/23 за позовом АТ “Укрексімбанк” до ТОВ “Тотус”, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання за АТ “Укрексімбанк” права іпотеки.
Ухвалою суду від 10.03.2026 провадження у справі поновлено та призначалися судові засідання на 17.03.2026, 31.03.2026 та 17.04.2026.
Представник відповідача у жодне судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.
З огляду на такі обставини та враховуючи положення статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув справу за відсутності відповідача.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовні та додаткових поясненнях, просив позовні вимоги задовольнити.
Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на те, що позовна вимога щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна ТОВ «Тотус» є обгрунтованою та підставною за таких умов: є непогашеною сума податкового боргу; майно ТОВ «Тотус», щодо якого звернена позовна вимога контролюючого органу, не має обтяжень з вищим пріоритетом ніж публічне обтяження у вигляді податкової застави. Судовим рішення у господарській справі №921/627/23 підтверджено, що на приміщення-2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891521561101, загальною площа 238,0 кв.м, за адресою: м.Тернопіль, вул. Промислова, 30 (яке описане та передане в податкову заставу 22.05.2020) поширюється іпотека, що зареєстрована в користь АТ «Укрексімбанк», з 29.10.2009 на підставі договору іпотеки №6609Z30 від 29.10.2009.
Представник третьої особи вважає, що оскільки обтяження податковою заставою спірного нерухомого майна відповідача (що зареєстрована 22.05.2020) накладені вже після реєстрації обтяження іпотекою та заборони відчуження нерухомого майна (які здійснені 29.10.2009), то вимоги позову ГУ ДПС безпідставні. Просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово та пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ТОВ “Тотус” (код ЄДРПОУ 30362983) зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Тернопільській області, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
18.10.2019 ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято рішення №1123/10-5/19-00-54-07/1434 про опис майна, що належить ТОВ “Тотус”.
На підставі цього рішення 12.05.2022 податковим керуючим складено акт опису майна ТОВ “Тотус” у податкову заставу, а саме: нежитлового приміщення 2, загальною площею 238,0 кв.м, за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891521561101.
22.05.2020 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено записи про накладення обтяження (податкової застави) на майно ТОВ “Тотус”, на підставі акта опису майна від 22.05.2020.
Також судом встановлено, що відповідно до довідки про наявність податкового боргу, за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 490 212,23 грн, у тому числі по платежах:
орендна плата з юридичних осіб в сумі 466 965,74 грн (основний платіж - 449 229,65 грн, штрафні санкції - 17 674,81 грн, пеня - 61,28 грн);
по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі - 23 246,49 грн (основний платіж - 21 144,41 грн, штрафні санкції - 2 102,08 грн).
Для його стягнення контролюючий орган неодноразово звертався до суду з позовними вимоги про стягнення коштів з рахунків ТОВ «Тотус» у банках, що його обслуговують, у розмірі податкового боргу платника податків. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 по справі №500/655/20 задоволено позов ГУ ДПС у Тернопільській області до ТОВ «Тотус» та стягнуто податковий боргу на суму 336 221,10 грн; рішенням суду від 13.08.2020 по справі №500/1728/20 стягнуто податкового боргу в сумі 36 205,48 грн; рішенням суду від 07.08.2021 по справі №500/4042/21 стягнуто податковий борг в сумі 77 974,33 грн; рішенням суду від 21.09.2022 по справі №500/2885/22 стягнуто податковий борг в сумі 108 616,36 грн.
Надалі з метою виконання вказаних рішень контролюючим органом здійснювались заходи щодо погашення заборгованості, зокрема, до банківських установ, у яких обслуговується відповідач та має відкриті банківські рахунки, направлялись інкасові доручення та платіжні інструкції.
ГУ ДПС у Тернопільській області виставленні інкасові доручення (розпорядження) від 19.09.2022 №35720-13, №35717-13, №35719-13, №35718-13, №35722-13, №35725-13, №35726-13, №35723-13, №35724-13, №35721-13, від 21.04.2022 №34231-13, №34227-13, №34221-13, №34220-13, №34213-13, №34228-13, №34232-13, №34230-13, №34226-13, №34229-13, платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) коштів від 27.12.2022 №37268-13, №37270-13, №37259-13, №37266-13, №37252-13, №37262-13, №37265-13, №37258-13, №37261-13, від 14.04.2023 №39089-13, №39095-13, №39094-13, №39091-13, №39092-13, №39090-13, №39088-13, №39093-13, №39087-13, від 16.02.2023 №37723-13, №37726-13, №37719-13, №37722-13, №37718-13, №37716-13, №37715-13, №37717-13, №37721-13, №37720-13. Однак, зазначені інкасові доручення та платіжні інструкції повернуті банківськими установами без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку.
Позивач, покликаючись на наявність у ТОВ “Тотус” податкового боргу в сумі 490 212,23 грн, сума якого не змінилася на дату розгляду справи у суді (довідка ГУ ДПС у Тернопільській області від 27.03.2026), а також на те, що заходи стягнення, вжиті контролюючим органом, не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, звернувся до суду з позовною вимогою про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. 

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України (далі - ПК України), передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 87.1, 87.2 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 88.1 статті 88 ПК України, яка регулює питання змісту податкової застави, передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.
Отже, податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів, так і за рахунок майна платника податків.
Згідно зі статтею 89 вказаного Кодексу право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні), у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Згідно з підпунктом 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Пунктом 89.5 статті 89 зазначеного Кодексу передбачено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.
Як передбачено пунктами 95.7, 95.10 статті 95 ПК України, продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації. З метою реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі, проводиться експертна оцінка вартості такого майна для визначення початкової ціни його продажу. Така оцінка проводиться у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до пункту 93.4 статті 93 ПК України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.
Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що ПК України визначено черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу спочатку стягнення коштів з платника податків, а у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі. Податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі приймається на підставі рішення суду.
Звертаючись до суду з позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, контролюючий орган має надати суду докази вчинення дій щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, які його обслуговують.
Обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із таким позовом є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Зі змісту статті 95 ПК України слідує, що достатньою умовою для звернення контролюючого органу до суду, за якої можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, - є відсутність на розрахункових рахунках такого платника грошових коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у Тернопільській області відповідно до приписів статті 95 ПК України вживало заходів щодо погашення податкового боргу у сумі 490 212,23 грн шляхом звернення до суду із вимогою про стягнення коштів з рахунків ТОВ «Тотус» у банках, що його обслуговують.
Податковий борг у сумі 490 212,23 грн за узгодженими податковими зобов`язаннями залишається непогашеним, про що суду надано довідку про наявність боргу за платежами до бюджету станом на 27.03.2026. Відповідач не надав доказів та не спростував цієї обставини.
Долученими до матеріалів справи копіями інкасових доручень та платіжних інструкцій підтверджено, що кошти на рахунках ТОВ «Тотус» у банківських установах для погашення податкового боргу відсутні.
Особливістю цієї справи є те, що позивач описав майно ТОВ «Тотус» та передав у податкову заставу (нежитлового приміщення 2, загальною площею 238,0 кв.м, за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891521561101), на яке поширюється іпотека, що зареєстрована в користь АТ «Укрексімбанк», з 29.10.2009 на підставі договору іпотеки №6609Z30 від 29.10.2009.

22.05.2020 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено записи про накладення обтяження (податкової застави) на майно ТОВ “Тотус”, на підставі акта опису майна від 22.05.2020.
З огляду на це АТ «Укрексімбанк» вважає, що позовні вимоги у цій справі не підлягають до задоволення.
З цього приводу суд враховує таке. 
Згідно з положеннями статей 11 та 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-IV обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Якщо відповідно до закону обтяжувач вправі притримати рухоме майно, що належить боржнику, для забезпечення своєї вимоги, пріоритет такого права притримання встановлюється з моменту його реєстрації.
Водночас, пунктом 90.1 статті 90 ПК України визначено, що пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 №2654-ХІІ визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Згідно з абзацом 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Частинами 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Виходячи зі змісту вказаних положень чинного законодавства суд зазначає, що положеннями підпункту 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 ПК України встановлено обмеження щодо майна платника податків, яке не може бути саме використане як джерело погашення податкового боргу платника податків (реалізовано для погашення відповідного податкового боргу) на час дії відповідної застави (зареєстрованої у порядку встановленому чинним законодавством), з урахуванням положень статті 89 та 90 ПК України щодо опису майна та меж (пріоритету) податкової застави, а також визначення їх черговості. 
Однак, вказаними положеннями не обмежено право контролюючого органу здійснити саме опис майна (у порядку встановленому чинним законодавством) у податкову заставу відповідного платника податків, який на час вчинення таких дій має податковий борг (без здійснення дій щодо отримання дозволу та реалізації такого майна).
Отож суд висновує, що перебування нерухомого майна в іпотеці чи заставі саме по собі не є перешкодою для застосування стосовно такого майна податкової застави, однак підлягає врахуванню при вирішенні питання щодо звернення стягнення на майно, яке перебуває в податковій заставі з дотриманням законодавчо встановленого пріоритету обтяжень.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 819/2347/17.
У постанові від 16.07.2019 у справі №809/654/18 Верховний Суд зазначав, що у разі надходження позовних заяв про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку суди вимагають у позивача письмові докази: постанову суду про стягнення коштів; документи, що свідчать про відсутність коштів на рахунках; витяг з Єдиного реєстру застав про перебування майна в податковій заставі; акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави; рішення керівника органу податкового органу про опис майна. Доказів відсутності інших обтяжень майна у податкового органу не вимагають.
Більш того, у постанові від 09.05.2023 у справі № П/811/1396/16 Верховний Суд підтримав сформовану до цього позицію про те, що положеннями підпункту 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 ПК України встановлено обмеження щодо майна платника податків, яке не може бути саме використане як джерело погашення податкового боргу платника податків (реалізовано для погашення відповідного податкового боргу) на час дії відповідної застави (зареєстрованої у порядку встановленому чинним законодавством), з урахуванням положень статті 89 та 90 ПК України щодо опису майна та меж (пріоритету) податкової застави, а також визначення їх черговості. Однак, вказаними положеннями не обмежено право контролюючого органу здійснити саме опис майна (у порядку встановленому чинним законодавством) у податкову заставу відповідного платника податків, який на час вчинення таких дій має податковий борг (без здійснення дій щодо отримання дозволу та реалізації такого майна). Перебування нерухомого майна в іпотеці чи заставі саме по собі не є перешкодою для застосування стосовно такого майна податкової застави, однак підлягає врахуванню при вирішенні питання щодо звернення стягнення на майно, яке перебуває в податковій заставі з дотриманням законодавчо встановленого пріоритету обтяжень.
При розгляді справи судом не встановлено будь-яких обставин та не підтверджено їх доказами, які б свідчили про те, що податковим органом з моменту складання акта опису майна від 22.05.2020 вживаються будь-які заходи для погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі без врахування пріоритетності наданої першочерговим обтяжувачам.
Таким чином, реєстрація податкової застави щодо майна, яке вже заставлене, не тягне за собою зміну правила про переважність прав попередніх заставодержателів на одержання задоволення за рахунок заставленого майна. Останнє полягає в тому, що вимоги кожного наступного заставодержателя задовольняються за рахунок предмета застави після повного задоволення вимог попереднього заставодержателя.
При цьому, варто зазначити, що пріоритет на задоволення вимог іпотекодержателя, право на яке виникло відповідно до іпотечного договору та зареєстроване у передбаченому законом порядку раніше, є вищим відносно пріоритету податкової застави, що виникла пізніше, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 06.11.2020 у справі № 640/658/19.
В той же час, вказані висновки щодо черговості погашення заборгованості, жодним чином не свідчать про неможливість реєстрації обтяжень на майно, на яке вже таке обтяження було зареєстровано.
Отже, в межах цієї справи відсутні підстави вважати, що у контролюючого органу були перешкоди для вжиття заходів щодо погашення податкового боргу відповідача, які визначені ПК України.
З огляду на такі обставини, у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо надання дозволу на погашення податкового боргу в сумі 490 212,23 грн за рахунок майна відповідача, яке залишається перебувати у податковій заставі згідно з актом опису майна від 22.05.2020.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Головного управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ЄДРПОУ 44143637) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус» (вулиця Промислова, 30, місто Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 30362983), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” (вулиця Антоновича, 127, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 00032112) про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, задовольнити повністю.
Надати Головному управлінню ДПС у Тернопільській області дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 490 212,23 грн (чотириста дев`яносто тисяч двісті дванадцять грн 23 коп.) за рахунок майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус», що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 20 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.