П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 674/1407/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сосна О.М. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
01 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Моніча Б.С.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року (ухвалене в м. Дунаївці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5353801 від 30.07.2025 та закриття провадження у справі, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5353801 від 30.07.2025 та закриття провадження у справі.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
24.03.2026 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що згідно з постановою ЕНА №5353801 від 30.07.2025, водій транспортного засобу Volkswagen ID.4 д.н.з. НОМЕР_1 27.07.2025 о 14:33:48 год на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці на 191 км рухався зі швидкістю 73 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam 008383, чим порушив п.12.9. б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст.2КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно зп.12.9 «б» ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Згідно розділу 33 "Дорожні знаки" Правил дорожнього руху України, до заборонних знаків відносяться: 3.29Обмеження максимальної швидкості. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.
Частина 1 ст.122КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно зі ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст.222КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Всупереч вищенаведеному у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що позивач по справі рухався із зазначеною в протоколі швидкістю саме в межах дії дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху.
З матеріалів адміністративної справи, зокрема, з наданого відповідачем фото фіксації швидкості руху автомобіля позивача, вбачається, що прилад TruCam008383 на час здійснення фіксації руху транспортного засобу позивача VolkswagenID.4д.н.з. НОМЕР_1 був розміщений на ділянці з географічними координатами широта: 49°22'16.69"N, довгота 26°57'37.24"E. Поміряна відстань 201.5 м.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до інформації з приладу TruCam працівник поліції, який здійснював контроль за дотриманням швидкісного режиму знаходився за географічними координатами широта: 49°22'16.7", довгота: N26°57'37.2"E.Також як вбачається із роздруківки з картографічного онлайн-сервісу «Google Maps», наданої відповідачем працівник поліції знаходився за географічними координатами із розбіжностями у них, а саме широта: 49°22'16.6"N, довгота: N26°57'36.2"E.
Так апелянт зазначає, що відстань між вказаними точками географічних координат становить 225,9 м. (між місцезнаходженням поліцейського та дорожнім знаком 3.29).
З урахуванням наведених вище географічних координат наявні розбіжності щодо місця фактичного знаходження працівника поліції, який здійснював контроль за дотриманням швидкісного режиму у момент фіксації приладом TruCam 008383 та тим місцем, з якого було здійснено вимір представником відповідача при наданні інформації з сервісу Карти Google, тобто першої точки, з якої почався вимір до знаку згідно з позицією додаткових пояснень.
Щодо розташування дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимально дозволеної швидкості» (50 км./год.) відповідач стверджує, що такий знаходиться за координатами широта: 49°2209.7»N, довгота: 26°5740.0»E, що підтверджується відео з нагрудного відеореєстратора №470964 (Clip-7). Водночас, відеофайлу під назвою Clip-7 відповідачем не надано.
Разом з тим відповідачем, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів, які б містили інформацію щодо точних географічних координат розташування дорожнього знаку 3.29«Обмеження максимально дозволеної швидкості»(50км./год.)та зони його дії в кілометровій відмітці автодорогиН-03Житомир-Чернівціна 191км. 
Тобто й достовірність координат знаходження другої точки заміру відстані (225,9 м.), власне до самого дорожнього знаку 3.29, відповідачем не доведено.
Також відповідачем не надано інших достовірних доказів розташування вказаного знаку, як-то схему організації дорожнього руху на цій ділянці дороги тощо.
При цьому слід відмітити, що достовірність та точність встановлення обставин знаходження як дорожнього знаку, так і поліцейського при вимірюванні швидкості руху автомобіля безпосередньо впливає на законність притягнення особи до адміністративної відповідальності в даній справі з урахуванням встановленої швидкості руху.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови позивач рухався зі швидкістю 73 км/год.
Згідно з розділом 13 наданого відповідачем посібника користувача TruCam LT1 20/20 максимально допустима похибка під час вимірювання швидкості руху ТЗ: від 0 до 100 км/год - +- 2 км/год.
Зазначені вище неточності з встановлення координат дійсного знаходження поліцейського і дорожнього знаку в контексті даної справи - перевищення на 1 км/год з урахуванням 20 км/год можливого максимального перевищення швидкості та 2 км/год допустимої похибки для кваліфікації адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не дають можливості суду достовірно встановити наявність чи відсутність складу наведеного вище адміністративного правопорушення у позивача.
Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору.
Також до суду відповідачем надано відеозапис та роздруківки файлів, на яких зображено швидкість автомобіля, сам автомобіль позивача, роздруківку файлу з графічними координатами руху автомобіля та ліміт швидкості. 
З аналізу даних відеозаписів вбачається, що позивачем на місці зупинки наголошував працівнику поліції щодо розбіжностях у відстані від місця розташування працівника з приладом TruCam 008383, яким фіксувалася порушення та його автомобіля.
Інших належних, допустимих та достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано та матеріали справи таких не містять.
Відповідно до положеньст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2022 у справі №3-20(ІІ)/2022 зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Крім того, на обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 у справі №537/4012/16-а), від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Беручи до уваги, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності складу адміністративного правопорушення, встановлення вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено порушення позивачем Правил дорожнього руху, про яке вказано в постанові ЕНА №5353801 від 30.07.2025, тому підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП відсутні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення відносно нього скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Біла Л.М.