Справа № 297/960/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Геревич Т.С., розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Великобийганської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, 
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Великобийганської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на будинок садибного типу під АДРЕСА_1 загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі 32,1 кв. м. житлова та 14,8 кв.м. допоміжна площа, в цілому.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_2 . 
Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 . 
На випадок смерті ОСОБА_2 заповітного розпорядження не залишила. На момент її смерті в будинку проживали та були зареєстровані: позивач, донька - ОСОБА_1 , та батько позивача, чоловік померлої ОСОБА_3 , який також помер. 
Після смерті батьків і до сьогодні позивач утримує житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує комунальні платежі, доглядає за прибудинковою територією.
Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері, оскільки інших членів сім`ї в неї не було. У зв`язку із чим вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину за померлою матір`ю. Нотаріус ознайомилася із наявними документами, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила, мотивуючи це неподачею необхідного пакету документів до спадкової справи, а саме оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі (а. с. 3).
Представник відповідача виконавчого комітету Великобийганської сільської ради в підготовче засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а. с. 22).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.04.2003 року (а. с. 6).
Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері.
Позивач на момент відкриття спадщини проживав разом з матір`ю у спірному будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великобийганської сільської ради №93 від 07.11.2025 року (а. с. 12).
У свою чергу, інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. 
Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Похил Н.М. обґрунтовано відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, роз`яснивши позивачу право на звернення до суду (а. с. 17).
Отже, судом встановлено, що вищезазначений будинок дійсно належав померлій ОСОБА_2 , а позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за померлою матір`ю.
У цьому випадку позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документа, що унеможливлює державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, до складу якої увійшло нерухоме майно, відтак він має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз?яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 
Постановою КМУ «Про затвердження Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 року передбачений перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно вказаного Порядку підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їнших речових прав на нерухоме майно. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності
З огляду на це, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на спадкове майно, а саме будинок садибного типу під АДРЕСА_1 загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі 32,1 кв. м. житлова та 14,8 кв.м. допоміжна площа, в цілому, адже вона успадкувала будинок, який належав її померлій матері та іншої можливості оформити право власності в неї немає. 
У зв`язку з тим, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України прийняв визнання позову виконавчим комітетом Великобийганської сільської ради.
За таких обставин, оскільки наявні для того законні підстави, позов ОСОБА_1 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, ч. 4 ст. 200, ст.ст. 265, 267-268, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1296 ЦК України,
вирішив:
Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до виконавчого комітету Великобийганської сільської ради, який знаходиться за адресою: с. Велика Бийгань, вул. Головна, 61, Берегівський район, Закарпатська область, код ЄДРПОУ: 44064126, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на будинок садибного типу під АДРЕСА_1 загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі 32,1 кв. м. житлова та 14,8 кв.м. допоміжна площа, в цілому.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ