Справа № 569/2596/26
РІШЕННЯ
іменем України

03 квітня 2026 року  смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі: 
головуючого судді Дідика А. В.,
при секретарі Левчук І. О.,
за участю представника відповідача Буза В. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у с-щі Зарічне позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №6530748 від 19 січня 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Підстава позову(позиція позивача).
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовом до Департаменту патрульної поліції в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №6530748 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі (далі – Постанова).
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 19.01.2026 року щодо нього інспектором 2 взводу, 3 роти, 1 батальйону УПП в Рівненській області Морозом О. В. було винесено оскаржувану Постанову, яку він отримав поштою 24 січня 2026 року та яку просить скасувати, покликаючись на те, що його вина є недоведеною та Постанова винесена з неналежними та недопустимими доказами. Щодо фактичних обставин винесення постанови позивач ОСОБА_1 зазначає, що на дату та час складення постанови автомобіль перебував у нерухомому стані, поліцейські запропонували перепаркувати автомобіль в інше місце, оскільки на їх думку він стояв з порушенням вимог ПДР і одразу після цього працівники поліції зупинили автомобіль, вказавши, що позивач керує ним без наявного поліса страхування на що водій заперечив, проте все одно на нього були оформлені матеріали та складено Постанову. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що станом на 15 січня 2026 року мав чинний поліс страхування ОЦВ №235522409.
Позиція відповідача
Представниця відповідача - Управління патрульної поліції у Рівненській області Буза В.О. подала відзив на позовну заяву, згідно якого просила залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення. У обгрунтування відзиву покликається на те, що 14.01.2026 року об 22:14 год. на лінію 102 надійшло повідомлення про неправильно припаркований автомобіль БМВ Х3, д. н. НОМЕР_1 і згодом водія – позивача по справі було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП – постанова ЕНА №6512647 та у подальшому було з`ясовано, що у нього відсутній дійсний на 14.01.2026 року поліс ОЦВ, тому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказує, що подія відбулась 14.01.2026 року після зупинки транспортного засобу та встановлення обставин справи, але водій виявив бажання перенести розгляд справи про що подав відповідне клопотання, яке було задоволено і водія запрошено до підрозділу УПП в Рівненській області на 19.01.2026 року. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився і справа згідно ст. 268 КУпАП була розглянута за його відсутності, а під час складення оскаржуваної постанови поліцейським було помилково вказано дату вчинення правопорушення 15.01.2026 року, що представник відповідача вважає формальними недоліками, які не можуть слугувати підставою для скасування Постанови.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
Після отримання справи від Рівненського міського суду Рівненської області за підсудністю, ухвалою Зарічненського районного суду від 18 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, справа призначена до розгляду на 25.03.2026 року, запропоновано відповідачу надати відзив.
Представниця відповідача Буза В. О. 24.03.2026 року подала клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення їй надання права подати відзив, ураховуючи стислі строки розгляду справи та незабезпечення їй права ознайомитись з матеріалами справи.
Відзив подано 27.03.2026 року.
Представник позивача – адвокат Михалевич Д. А. 02.04.2026 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні, у задоволенні якого судом було відмовлено згідно ч. 1 ст. 205 КАС, за якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, яких судом не встановлено.
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечуються систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Однак будь-які докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, відповідачем надані не були.
Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс(сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Тобто, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством.
Ці випадки чітко прописані в Законі України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону - «Забезпечення обов`язковості страхування цивільно-правової відповідальності» встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Відповідно до п. 21.3 ст. 21 встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Відповідно до п. 21.4 ст. 21 встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Виходячи з наведеного, законодавець чітко розмежував процедуру передачі водійських документів і страхового полісу. Випадки, коли виникає обов`язок пред`являти поліс, відрізняють від випадків, коли виникає обов`язок пред`являти «посвідчення водія» та реєстраційні документи на транспортний засіб.
Тобто вимагання інспектором поліції полісу, в будь-яких інших випадках, крім вищезазначених незаконна.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.
Згідно оскаржуваної Постанови, складеної 19.01.2026 року об 10:09 год., ОСОБА_1 15 січня 2026 року об 22:43 год., в м. Рівне по вул. Ніла Хасевича, 4 керував транспортним засобом BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_2 без діючого полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів чим порушив п. 2.1 г ПДР України. Згідно даної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.
Натомість, в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6530748 від 19.01.2026 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень, в тому числі відсутні письмові пояснення водія транспортного засобу про обставини вчинення правопорушення. Крім того до позовної заяви ОСОБА_1 долучив копію поліса ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів №235522409, від 14.01.2026 року, виданий на страхове забезпечення автомобіля марки BMW X3, д. н. НОМЕР_1 , запис про який внесено до бази МТСБУ 14.01.2026 року об 23:27 год. Таким чином станом на дату та час складення протоколу серії ЕНА №6530748 – 15.01.2026 року об 22:43 год. у позивача ОСОБА_1 був наявний чинний поліс ОСЦПВ.
Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача у відзиві про те, що дата вчинення правопорушення є 14.01.2026 року, оскільки це неможливо підтвердити належними доказами наявними у матеріалах справи, зокрема в оскаржуваній Постанові серії ЕНА №6530748 відсутнє будь яке посилання по тексту на дату 14.01.2026 року, що дало б підстави вважати про допущену помилку. Крім того немає підстав вважати, що роздруківка витягу з бази МТСБУ - “Перевірки чинності полісу внутрішнього страхування” за критеріями пошуку: № т. з. СОН300, станом на 14.01.2026 року “За вашим запитом поліс не знайдено” є офіційним документом, а отже і належним доказом. Натомість позивач в позовній заяві зазначає, що станом на 15.01.2026 року мав діючий договір страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджує полісом №235522409 строком дії 6 міс. з 15.01.2026 по 14.07.2026року з датою та часом початку дії договору 14.01.2026 року 23:27 год. (а. с. 11-13). 
Крім того, суд не вбачає причинно/наслідкового зв`язку між фактом складення Постанови ЕНА №6512647 від 14.01.2026 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП та оскаржуваної Постанови ЕНА №6530748 від 15.01.2026 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Таким чином за відсуності об`єктивних, достовірних та допустимих доказів, які не зазначені в оскаржуваній постанові, спростувати позицію позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Згідно ч. 3 ст. ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Судові витрати
Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У відповідності до ч. 2, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 134 КАС України витрати на професійну правничу допомогу несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, що орієнтовно становить 7000,00 грн. При цьому ні у позовній заяві ні в додаткових клопотаннях ним не доведено факт укладення договору про надання правничої допомоги, не наведено детальний розрахунок наданих послуг, що робить неможливим визначення розміру та стягнення судових витрат на професійну правничу допомоги, таким чином у цій частині суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” та у відповідності до ч. 5 абз. 2 ст. 139 КАС судовий збір компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. ст. 7, 139, 205, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ЄДРПОУ 40108646) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Скасувати постанову серія ЕНА №6530748 від 19 січня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення виготовлено 03 квітня 2026 року.

Суддя А. В. Дідик