02.04.2026 Справа № 756/16388/25

Унікальний номер 756/16388/25
Провадження номер 2/756/1818/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 квітня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.,
секретаря судового засідання - Погорелової В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 24117,00 грн та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.02.2020 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 147704 в електронній формі (далі - договір позики), відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти у сумі 5000,00 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 
Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним договором позики, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 24117,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за позикою; 19050,50 грн - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 25.02.2020 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 147704.
Договір укладено в електронному вигляді, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» є фінансовою установою та здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг, організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua).
Відповідно до умов договору сума позики становить 5000,00 грн (пункт 1.1.1), процентна ставка складає 0,01 % в день від поточного залишку (пункт 1.1.2.1), комісія складає 1,5 % в день від початкового розміру позики (пункт 1.1.2.2), строк повернення позики 10.03.2020 (пункт 1.1.5).
У випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0 % в день від суми позики з кожен день користування (пункт 5.3).
10.03.2020 між ТОВ  «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № 147704 від 25.02.2020, відповідно до умов якої, строк повернення позики змінено на 24.03.2020. Викладено графік платежів в новій редакції.
24.03.2020 між ТОВ  «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору позики № 147704 від 25.02.2020, відповідно до умов якої, строк повернення позики змінено на 07.04.2020. Викладено графік платежів в новій редакції.
Відповідно до довідки ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» від 01.09.2025 вх. № 147704, 25.02.2020 ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» здійснило платіжну операцію, ініційовану ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», про перерахунок коштів на картковий рахунок отримувача ОСОБА_1 у розмірі 5000,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 . 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 147704 від 25.02.2020 становить 24117,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за позикою; 19050,50 грн - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором позики суду не надано.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач виконав всі умови договору позики належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.
Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 24117,00 грн.
Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового у розмірі 2423,00 грн.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У зв`язку з чим, враховуючи співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд уважає правильним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 141, 280, 280-283 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» (код ЄДРПОУ 41229318, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, 10/1) заборгованість договором позики № 147704 від 25.02.2020 у розмірі 24117 (двадцять чотири тисячі сто сімнадцять) гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три) гривні 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          І.В. Белоконна