Справа № 183/5146/23
№ 1-кп/183/971/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої    ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості по якому внесені 06.04.2023 року до ЄРДР за №62023050020000132, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, звільненого з ЗСУ, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,- 

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -
за участі:
прокурора         ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Разом з тим, солдата ОСОБА_3 12 березня 2022 року наказом №2 командира військової частини НОМЕР_2 призначено на посаду навідника 1-го відділення 1-го взводу 1-ї роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . 
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом – Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.  Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.
Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок,  бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим,  беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою,  постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України , дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання,  виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни .
Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби. 
В березні 2022 року військову частину НОМЕР_2 , в тому числі й солдата ОСОБА_3 , було залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Луганській області.
29 травня 2022 року перебуваючи у м. Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, солдат ОСОБА_3 , діючи на власний розсуд, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та тимчасово ухилитися від військової служби у Збройних Силах України. 
З цією метою 29 травня 2022 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в умовах воєнного стану, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно, в умовах воєнного стану, залишив місце служби – 
м. Сєвєродонецьк Луганської області.
Далі, солдат ОСОБА_3 , діючи з метою ухилитись від військової служби, без дозволу (наказу) командування, прибув до місця власного проживання, де залишився та займався справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту, поки 16 грудня 2022 року самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_2 , та повідомив про себе командуванню.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся. 

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого 
 ОСОБА_3 , а саме:
- витяг з кримінального провадження, відомості по якому внесені 06.04.2023 року до ЄРДР за № 62023050020000132, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України
(а.п.41);
- витяг із наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 29.04.2022 року за № 87 відповідно до якого, в тому числі солдата  ОСОБА_3 вважати таким, що прибули 
(а.п.43-45);
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.12.2022 року за № 276 відповідно до якого, в тому числі солдата 
 ОСОБА_3 вважати таким, що повернулися до підрозділу, що раніше були подані, як самовільно залишили частину 
(а.п.46-47);
- військовий квиток серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 
(а.п.53-55,100-102);
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.03.2022 року за № 2 відповідно до якого, в тому числі солдат  ОСОБА_3 вважати таким, що прибув по мобілізації 
(а.п.56);
- медичні документи відносно солдата ОСОБА_3 
(а.п.69-93,96,97);
- довідка ВЛК за №502 від 22.03.2024 р. відносно солдата ОСОБА_3 
(а.п.94);
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.05.2024 року за № 142 відповідно до якого, солдата  ОСОБА_3 , в тому числі, вважати таким, що вибув з виключенням із списків військової частини НОМЕР_2 
(а.п.95);
- довідка до акту огляду МСЕК серія 2-18 ОВ за №022878 відносно ОСОБА_3 
(а.п.110).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.
Аналізуючи вищевикладене, суд вважає вину обвинуваченого 
 ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання 
 ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. 
Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття. Також суд враховує, що  ОСОБА_3 за місцем проходження військової служби та за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання, як було запропоновано стороною обвинувачення, належним чином сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_3  визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.
На підставі п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_3  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя   ОСОБА_1