П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 568/628/25
Провадження № 22-ц/4815/825/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 ,
треті особа, які не 
заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору – приватний нотаріус Дубенського районного 
нотаріального округу Рівненської області 
Гордійчук Вадим Іванович,
–  ОСОБА_3 ,
– ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2026 року (ухвалене у складі судді Кондратюка В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про зміну черговості спадкування, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про зміну черговості спадкування.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . До спадкового майна померлого належать земельні ділянки площею 1,8267 га, кадастровий номер 5625884800:07:022:0028 та площею 0,2042 га, кадастровий номер 5625884800:07:022:0099. Інші документи, які підтверджують належність спадкодавцю майна в позивача – відсутні.
Окрім позивача, на спадщину за законом, в порядку ст. 1262 ЦК України (друга черга спадкоємців), претендує рідний брат спадкодавця ОСОБА_2 .
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.01.2025 № 568/1807/24 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2013 року по 30.07.2024, позивача, ОСОБА_1 та спадкодавця, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням цього рішення, у порядку ст. 1264 ЦК України (четверта черга спадкоємців), у порядку ст. 1262 ЦК України, позивач має право на спадкування за законом. 
Вважала, що своєчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вела із ним спільне господарство, нею було здійснено його поховання.
Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй необхідне для оформлення спадщини, яка залишилася після його смерті, за законом.
Зазначала, що постійно проживала разом із ОСОБА_5 з травня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Постійно ним опікувалася, прихильно ставилася до нього, емоційно підтримувала, прибирала у житловому приміщенні, доглянула його до дня смерті та здійснила поховання.
У 2018 році ОСОБА_5 , внаслідок падіння з велосипеда, отримав травму - закритий ч/в перелом лівого стегна без зміщення, тому тривалий період часу пересувався на милицях без навантаження на кінцівки. Йому було проведено операцію та встановлено металеві штирі в праву та ліву ноги і відповідно, він не мав можливості працювати з фізичними навантаженнями. Весь період часу до дня смерті ОСОБА_5 потребував допомоги сторонніх осіб і таку допомогу позивач надавала йому особисто, так як вони проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.
Після отримання у 2022 році травми голови – ЗЧМТ, струс головного мозку, ОСОБА_5 відчував постійний головний біль, внаслідок чого, втратив душевний спокій та почав часто забуватися чи повторюватися. 
Сповільнене пересування та постійний головний біль, на давали ОСОБА_5 повноцінно та самостійно здійснювати усі життєві функції, а тому позивач була змушена самостійно піклуватися ним та доглянути до дня смерті. У зв`язку із безпорадним станом на незадовільним станом ОСОБА_5 помер у віці 66 років. Поховання ОСОБА_5 позивач здійснила за власні кошти, на час звернення до суду, нею було замовлено пам`ятник вартістю понад 40 000 грн, який вона має намір встановити на його могилі.
Тому у неї наявні усі підстави для зміни черговості одержання права на прийняття спадщини та надання їй права на спадкування у другій черзі спадкоємців за законом.
Просила суд встановити факт, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини; встановити черговість одержання права на спадкування та надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право на спадкування у другій черзі спадкоємців за законом.
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2026 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Рішення мотивовано тим, що дослідженими судом доказами та встановленими фактичними обставинами справи, спростовуються доводи позивача про те, що вона опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_5 , який перебував у безпорадному стані, а відтак відсутні підстави до зміни черговості одержання прав на спадкування в порядку визначеному ч. 2 ст. 1259 ЦК України.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вона самостійно піклувалася та доглядала ОСОБА_5 до дня його смерті, а також здійснила його поховання за власні кошти. 
В ОСОБА_5 власних доходів не було, оскільки по причині захворювання він не мав змоги працевлаштуватися, а тому фактично перебував на її повному утриманні.
На даний час нею встановлено на могилі ОСОБА_5 пам`ятник вартістю понад 40 000,00 грн.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Крупець, Радивилівського району Рівненської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 66 років, актовий запис № 63, місце смерті - с.Крупець, Дубенського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 30.07.2024 (а.с. 10, том 1). 
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.01.2025 № 568/1807/24, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з травня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало законної сили 17.02.2025 (а.с. 15, том 1).
Відповідно до копії довідки Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області № 1370 від 09.09.2024, на АДРЕСА_1 дійсно був зареєстрований гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня своєї смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 (підстава а/з № 63 про смерть складений 30.07.2024 в Крупецькій сільській ради Дубенського району Рівненської області). На час своєї смерті ОСОБА_5 постійно проживав з травня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 , в господарстві ОСОБА_1 , 1953 р.н., з якою він вів спільне особисте селянське господарство. Гр. ОСОБА_1 дійсно здійснила поховання померлого ОСОБА_5 . Довідка видана по місцю вимоги на підставі: погосподарських книг № 5 (№ об`єкта ПГО 0380); № 6 (№ об`єкта ПГО 0515); акта обстеження господарства від 05.09.2024 № 96) (а.с. 11, том 1).
Згідно копії акта №93 від 22.08.2024 про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживала на день смерті разом в одному будинку зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, про що свідчать сусіди (а.с. 12, том 1).
Як вбачається з довідки № 29-01/16 виданої 17.02.2025 приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчуком Вадимом Івановичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована на АДРЕСА_1 , прийняти заяву про прийняття спадщини від неї, стосовно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (спадкова справа 31/2025), не вдається можливим, так як спадкоємець четвертої черги за законом ( ОСОБА_1 ) пропустила встановлений законом шестимісячний термін для подачі заяви на прийняття спадщини та не має документального підтвердження, що вона постійно проживала (була зареєстрована у встановленому законом порядку) разом з спадкодавцем на час його смерті.
Ршенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.02.2025 № 568/83/25, встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , є рідним братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 31/2025 за заявою його рідного брата ОСОБА_2 , від 29.01.2025 №54-2025, згідно якої він приймає спадщину за законом і просить видати йому, після подачі усіх документів, визначених законодавством, а також, після спливу строку з дня смерті спадкодавця, визначеного законодавством, свідоцтва про право на спадщину за законом. У заяві також зазначає, що спадкоємцями першої черги є доньки померлого: ОСОБА_7 , 1992 р.н.; ОСОБА_4 , 1993 р.н. На час смерті померлий постійно проживав із ОСОБА_1 , 1953 р.н.
ОСОБА_1 , покликаючись на положення ч. 2 ст. 1259 ЦК України, звернулася з цим позовом до спадкоємця померлого ОСОБА_5 – ОСОБА_2 та просила суд, на підставі положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України, надати їй право на спадкування у другій черзі спадкоємців за законом померлого ОСОБА_5 .
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У частині першій статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша статті 1261 ЦК України).
За змістом статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Стаття 1259 ЦК України визначає підстави та порядок зміни черговості одержання права на спадкування.
Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 
1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 
2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 
3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 
4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 
5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Для задоволення такого позову необхідна наявність усіх п`яти зазначених обставин.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 753/16113/20 (провадження № 61-2552св23), від 14 квітня 2025 року у справі № 754/14700/23 (провадження № 61-14268св24).
Під безпорадним станом спадкодавця слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними і достатніми доказами наявності вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, з якими закон пов`язує право на зміну черговості на спадкуванні, зокрема здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, матеріального забезпечення його тільки позивачем та надання іншої допомоги виключно позивачем, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані.
Відповідно до копії витягу Радивилівської районної лікарні із історії хвороби травматологічного хворого № 2497, ОСОБА_5 , 1958 р.н., адреса: с.Крупець, Дубенського району, Рівненської області, останній перебував на лікуванні з 17.05.2018 до 30.05.2018. Клінічний діагноз: закритий ч/в перелом лівого стегна без зміщення. 18.05.2018 проведена операція: стабілізація перелому спонгіозними шурупами. Скарги при поступленні: на болі, обмеження рухів в лівому кульшовому суглобі. Анамнез: травма тиждень тому при падінні з велосипеда. На фоні лікування: рана зажила первинно, знято шви, пересувається на милицях без навантаження кінцівки. Рекомендовано: пересування на милицях без навантаження кінцівки до 2 місяців з подальшим контрольним оглядом.
Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.07.2022, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: с.Крупець, Дубенського району, Рівненської області, в амбулаторно-поліклінічному закладі перебував з 08.07.2022, повний діагноз: ЗЧМТ, Струс ГМ (06.07.2022). Згідно короткого анамнезу при виписці: "Зі слів дружини 06.07.2022 ввечері отримав удар по голові від сусіда, внаслідок чого втратив свідомість, не пам`ятає момент травми. Втрата свідомості до 1 хв. (зі слів дружини). Після чого турбували головні болі, тошноти, рвоти не було. Від лікування в умовах стаціонару відмовився, про наслідки попереджений. Призначено лікування. Після лікування стан з позитивною динамікою, турбують періодичні головні болі".
Вказані медичні документи свідчать про факт звернення ОСОБА_5 до медичних закладів для надання медичної допомоги у 2018, 2022 роках та не підтверджують перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані.
Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказували що ОСОБА_5 до своєї смерті пересувався на велосипеді; свідок ОСОБА_10 дала покази про те що 2023 в липні на похороні жінки ОСОБА_2 в с. Батьків, ОСОБА_5 пройшов пішки близько 1,5 км до кладовища; свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в своїх показах підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство (утримували город, корову, свиней та свійську птицю); свідок ОСОБА_9 дала покази про те, що ОСОБА_5 після лікарні переміщався на милицях.
Окрім того ОСОБА_1 не доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, факту здійснення нею матеріального забезпечення спадкодавця  ОСОБА_5 .
Сам по собі факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2013 року по 30.07.2024, що встановлено і рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.01.2025 № 568/1807/24 не свідчить що в цей час ОСОБА_5 перебував на утриманні ОСОБА_1 .
Матеріали судової справи не містять жодних відомостей про те яким чином, чи в який спосіб ОСОБА_1 здійснювала матеріальне забезпечення ОСОБА_5 , адже позивачем на надано відомостей про власний матеріальний стан, про розмір свого доходу та використання ОСОБА_1 наявних матеріальних ресурсів, у тому числі коштів для утримання ОСОБА_5 .
Встановивши, що позивач не довела факт перебування  ОСОБА_5 у безпорадному стані та неможливість останнього здійснювати звичайні речі і догляд за собою, як і не довела факт здійснення матеріального забезпечення спадкодавця, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи та застосовано правові норми, які підлягали до застосування, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2026 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя  Шимків С.С.

Судді:  Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.