Справа № 752/24209/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2044/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Кордюкова Ж.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Кордюкової Ж.І., повний текст якого складено 17 липня 2025 року, у справі № 752/24209/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про визнання одностороннього правочину недійсним, стягнення недоплаченого страхового відшкодування та збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про визнання одностороннього правочину недійсним, стягнення недоплаченого страхового відшкодування та збитків. Зазначив, що він є власником автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 . 31 травня 2024 року приблизно о 15:50 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. Любарського та перехресті з вул. Петра Калнишевського у м. Дніпро, при ввімкненому зеленому сигналі світлофора, виконуючи поворот ліворуч, не надала перевагу у русі автомобілю ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого скоїла з ним зіткнення. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.06.2024 у справі №199/4654/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності СА 0108267 від 17 січня 2023 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 160 000,00 грн., франшизою 3 200,00 грн. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку №YD10724 від 14 вересня 2024 року, складеного на його замовлення, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , без урахування зносу становить 96 415,52 грн., з урахуванням зносу - 86 859,59 грн. (без ПДВ). Отже, розрахунок розміру страхового відшкодування, що належить до сплати позивачу становить 83 659,59 грн. (86 859,59 грн. (вартість відновлювального ремонту без ПДВ) - 3200 грн. (франшиза)). Разом із цим, страхова компанія сплатила йому відшкодування в розмірі 33 000,00 грн., що не відповідає оціненому розміру шкоди. Обґрунтовуючи вказаний розмір відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» виходило з підписаної ним заяви по справі № 50225 від 06 липня 2024 року, якою ним був визначений саме такий розмір страхового відшкодування. Вказана заява, яка є за своєю суттю одностороннім правочином, має бути визнана судом недійсною, оскільки вона складена за формуляром страхової компанії, без проведення відповідної оцінки спричиненого збитку. Він, як потерпіла особа, під час її підписання не володів інформацією про дійсний розмір спричиненого збитку, оскільки такий розрахунок страховик в порушення вимог закону не здійснив на момент її подання, та, підписуючи, припустився очевидної помилки щодо дійсного розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, так як не володіє спеціальними знання в сфері визначення вартості матеріального збитку. Його представник звертався до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою від 04 жовтня 2024 року про перегляд розміру страхового відшкодування та відкликання попередньої заяви з огляду на не відповідність виплаченого відшкодування спричиненому збитку, але отримав відмову. З наведених підстав, односторонній правочин, оформлений у вигляді заяви від 06 липня 2024 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 000 грн. по страховій справі №50225 вчинений під впливом помилки, а отже має бути визнаний судом недійсним. З урахуванням сплачених коштів, розмір відшкодування, який підлягає до стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» становить 50 659,59 грн. (86 859,59 грн. - 3 200,00 грн. - 33 000,00 грн.). Розмір спричиненої матеріальної шкоди, який не відшкодовується страховиком та покладається безпосередньо на винну в ДТП особу становить 9 555,93 грн. (96 415,52 грн. (вартість ремонтних робіт без урахування зносу) - 86 859,59 грн. (вартість відновлювальних робіт з урахуванням зносу)). З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив: визнати недійсним односторонній правочин, оформлений у вигляді заяви позивача від 06 липня 2024 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 000,00 грн. по страховій справі №50225; стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» відшкодування в розмірі 50 659,59 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 9 555,93 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» судові витрати у розмірі 5 840,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішеннямадвокат Чіп Я.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , мотивувавши свої висновки тим, що ОСОБА_1 погодився із розміром страхового відшкодування в розмірі 33 000,00 грн. та правовими наслідками такої виплати, подальші дії із звернення до суду із позовними вимогами про доплату відшкодування є суперечливими, а також тим, що позивач не надав доказів підписання відповідної заяви під впливом помилки. Зазначає, що ТДВ «СГ «Оберіг» взагалі не надано жодного доказу на підтвердження того, що пошкоджений транспортирний засіб позивача був оглянутий його представником або експертом у відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Заява ОСОБА_1 від 06 липня 2024 року про виплату відшкодування в розмірі 33 000,00 грн. була складена за формуляром страхової компанії, без проведення відповідної оцінки спричиненого збитку, як це передбачено положеннями ст.ст. 22, 29 вказаного Закону. Крім цього, відповідно до положень п. 36.2. ст. 36 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто, виплата страхового відшкодування без проведення експертизи (оцінки) буде правомірна лише на за наявності двох умов: по-перше проведеного страховиком огляду пошкодженого майна, і по-друге, досягнення згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Враховуючи викладене, посилання суду першої інстанції на суперечливість поведінки позивача є передчасними та помилковими. Також, зазначає, що відповідно до положень ст.ст. 1192, 1194 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу та франшизи. Отже страхова виплата має певні обмеження та може не у повній мірі покривати потерпілому заподіяний збиток. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № YD10724 від 14 вересня 2024 року, складеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , без урахування зносу становить 96 415,52 грн., з урахуванням зносу 86 859,59 грн. (без ПДВ). Отже, розмір спричиненої майнової шкоди, який в порядку ст.ст. 22, 1192, 1194, 1166 ЦК України не відшкодовується страховиком та мав бути покладений безпосередньо на винну в ДТП особу, становить 9 555,93 грн. Також, вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав на позивача обов`язок по відшкодуванню ТДВ «СГ «Оберіг» витрат на правничу допомогу в сумі 5 840,00 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів фактичної оплати ТДВ «СГ «Оберіг» наданих адвокатом послуг.
Адвокат Алєксєєв В.В., який діє в інтересах ТДВ «СГ «Оберіг», подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_3 .
31 травня 2024 року приблизно о 15-50 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. Любарського та перехресті з вул. Петра Калнишевського у м. Дніпро, при ввімкненому зеленому сигналі світлофора, виконуючи поворот ліворуч, не надала перевагу у русі автомобілю ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого скоїла з ним зіткнення.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2024 року у справі № 199/4654/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні зазначеної пригоди, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу СА 0108267 від 17 січня 2023 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн., франшизою 3 200,00 грн.
07 червня 2024 року ФОП ОСОБА_3 складено акт огляду транспортного засобу автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 .
06 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати на відповідні реквізити, належне йому страхове відшкодування у розмір 33 000,00 грн., у зв`язку з настанням страхового випадку 31 травня 2024 року за договором страхування №СА-0108267 від 17 січня 2024 року, та погодив, що здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі, є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку. Підтвердив, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та він не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку. Розмір (сума) страхового відшкодування страховиком та заявником взаємно погоджено.
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , № НОМЕР_4 від 14 вересня 2024 року, складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження становить 88 176,88 грн. Вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 96 415, 52 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 86 856,59 грн. - ПДВ у вартості складових та малоцінних деталей відсутній.
12 вересня 2024 року ОСОБА_1 перерахував ФОП ОСОБА_3 за послуги з оцінки матеріальних збитків 4 500,00 грн.
04 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про відкликання заяви ОСОБА_1 від 06 липня 2024 року та про виплату залишку страхового відшкодування розмірі 51 356,59 грн.
29 жовтня 2024 року ТДВ «СГ «Оберіг» відмовило ОСОБА_1 у здійснені доплати страхового відшкодування, оскільки 06 липня 2024 року з потерпілою особою було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 33 000,00 грн.
ОСОБА_1 порушив перед судом питання про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого у вигляді заяви від 06 липня 2024 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 000,00 грн. по страховій справі № 50225; стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» на його користь відшкодування в розмірі 50 659,59 грн.; з ОСОБА_2 - відшкодування в розмірі 9 555,93 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Проте, колегія суддів не в повному обсязі може погодитися із такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором.
Обов`язок щодо сплати всіх інших сум, якщо страхове відшкодування не покрило завданої шкоди, покладається саме на винну особу.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Таким чином, Законом передбачено можливість визначення та виплати страховиком страхового відшкодування за узгодженою із потерпілим розміром без проведення оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна.
Як було встановлено, ОСОБА_1 06 липня 2024 року звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою на виплату страхового відшкодування, в якій погодив страхове відшкодування у розмірі 33 000,00 грн. У вказаній заяві зазначено, що здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед ним щодо означеного страхового випадку, страховий випадок вважається повністю врегульованим, розмір (сума) страхового відшкодування страховиком та ним взаємно погоджено.
ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило ОСОБА_1 вказану суму страхового відшкодування у повному обсязі, що свідчить про виконання ним своїх зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
При цьому заява позивача ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 06 липня 2024 року не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а отже не підлягає визнанню недійсною.
Відтак, установивши, що ОСОБА_1 та ТДВ «СГ «Оберіг» дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою, ТДВ «СГ «Оберіг» виконало свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування відповідно до Закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «Оберіг». 
Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що ТДВ «СГ «Оберіг» не здійснювало огляду транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки такі посилання не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції.
Також, колегія суддів критично ставиться до доводів представника ОСОБА_1 про те, що вказана заява про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 000,00 грн. від 06 липня 2024 року була підписана позивачем під впливом помилки або обману.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 9 555,93 грн.
Відповідно до змісту положень ст.ст. 22, 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідній редакції було визначено, що страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Отже, виконання ТДВ «СГ «Оберіг» свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не виключає задоволення вимог про відшкодування шкоди з винної особи, у сумі, що припадає на коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу.
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , № НОМЕР_4 від 14 вересня 2024 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 96 415,52 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 86 856,59 грн. - ПДВ у вартості складових та малоцінних деталей відсутній. Тобто, розмір майнової шкоди, який припадає на коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, склав 9 555,93 грн. (96 415,52 грн. - 86 859,59 грн.).
При цьому відповідачка ОСОБА_2 вказаного Звіту не оспорювала. Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 9 555,93 грн.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «Оберіг» рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат. 
Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (16%) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 310,40 грн. судового збору за подання позовної заяви та 465,10 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Також, в рамках розподілу судових витрат ОСОБА_1 в суді першої інстанції просив стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 14 500,00 грн. та витрати на проведення оцінки пошкодженого майна в сумі 4 500,00 грн.
При цьому витрати по оплаті вартості складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 4 500,00 грн., є витратами, пов`язаними із відновленням прав позивача, що підпадає під визначення збитків. А відтак, такі витрати не відноситься до судових витрат та не підлягають відшкодуванню в порядку їх розподілу. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надав копію договору про надання професійної правничої допомоги № 14/08/24-1 від 14 серпня 2024 року, укладеного із АО «Радник», ордера на надання правничої допомоги серії АЕ №1332578 від 07 листопада 2024 року, детального розрахунку вартості адвокатського гонорару, а також платіжну інструкцію від 17 серпня 2024 року, відповідно до яких вартість витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 в суді першої інстанції склала 14 500,00 грн.
Надання правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції адвокатом АО «Радник» підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_2 клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу не заявила.
Відтак, пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 320,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Представник ТДВ «СГ «Оберіг» також просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 7 300 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представник ТДВ «СГ «Оберіг» надав копію договору про надання правничої допомоги№50225/1 від 25 листопада 2024 року, укладеного із адвокатом Стецюрою О.В., акту прийому-передачі наданих послуг від 04 грудня 2024 року. 
Суд першої інстанції за наслідком вирішення питання про розподіл судових витрат стягнув з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 840,00 грн.
ТДВ «СГ «Оберіг» у вказаній частині рішення суду першої інстанції не оскаржило.
Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції саме в розмірі 5 840,00 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТДВ «СГ «Оберіг» також просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3 650,00 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представник ТДВ «СГ «Оберіг» надав копію договору про надання правничої допомоги від 03 грудня 2024 року, укладеного із адвокатом Алєксєєвим В.В., акту прийому-передачі наданих послуг від 29 серпня 2025 року, відповідно до яких вартість витрат на правничу допомогу ТДВ «СГ «Оберіг» на стадії апеляційного перегляду склала 3 650,00 грн.
Представник Нікітенка В.В. подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що витрати на надання консультацій та надсиланню документів не належить до витрат на правничу допомогу, а матеріали справи не містять доказів фактичної оплати витрати на правничу допомогу.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що вказані витрати, в тому числі і щодо надання консультацій і направлення документів є необхідними, а отже, підлягають розподілу. 
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу можуть бути відшкодовані не залежно від здійсненої оплати.
У колегії суддів відсутні підстави для висновку про невідповідність заявлених ТДВ «СГ «Оберіг» витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг/виконаних ним робіт.
Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» підлягають стягненню також витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 650,00 грн.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 9 555,93 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 310,40 грн. судового збору за подання позовної заяви та 465,10 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 320,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції саме в розмірі 5 840,00 грн. та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 650,00 грн.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді