Справа № 127/35928/25 
Провадження № 33/801/399/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого  ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Тирличом Олександром Сергійовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2026 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,  закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись з цією постановою суду, потерпілий  ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Тирлича О.С., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою визнати  ОСОБА_2  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що, закриваючи провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції не з`ясував та не зазначив у судовому рішенні чи винний  ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому наголошує, що наявні в матеріалах справи докази є такими, що доводять винуватість  ОСОБА_2 , зокрема це підтверджується відеозаписом із місця події, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та висновком судового експерта № КСЕ-19/102-25/28398 від 17.02.2026 року.
Таким чином, скаржник вважає, що порушення  ОСОБА_2  Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, з огляду на таке.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Закриваючи провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно  ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції вказав, що у суду відсутні повноваження щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
За змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
У п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі № 916/2586/18 вказано, що з правового аналізу п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.
Крім того, відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу цієї норми випливає, що суд за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, з-поміж іншого, чи винна особа в його вчиненні, і якщо так, то відтак має з`ясувати чи немає інших обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, як-от: видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, чи, як у цій справі, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 11-949сап19.
Натомість суд першої інстанції, закриваючи провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, наведеного не врахував та не встановив наявність або відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 283 КпАП у постанові місцевого суду мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків та інших осіб, пояснення яких можуть сприяти встановленню істини у справі, тощо. 
Відповідальність за статтею 124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п.10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 11.11.2025 року о 15.05 год. у м. Вінниці по вул. Київській, 8, керуючи транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи із прилеглої території на головну дорогу, не надав перевагу в русі транспортному засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та транспортний засіб «BMW» по інерції допустив зіткнення із транспортним засобом «БАЗ А079», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП
Факт порушення ОСОБА_2 вищенаведених ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достатності, а саме:
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510191 від 11.11.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).
Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 11.11.2025 року, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване місце ДТП із зазначенням її прив`язки, графічно зображено та детально описано післяаварійне розташування транспортних засобів відносно один одного, конкретизовані погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та розмітки, а також перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 3).
Письмовими поясненнями  ОСОБА_1 , в яких вказано, що під час руху у своїй смузі руху на дозволеній швидкості він раптово побачив автомобіль, який їхав йому на зустріч і почав повертати ліворуч. Хасавнех Айхам не встиг зупинитися внаслідок чого сталося зіткнення із автомобілем попереду (а.с. 6).
Письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких він повідомив, що він, керуючи транспортним засобом, під час виїзду з прилеглої території не надав перевагу у русі транспортному засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулось ДТП, в якому автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 6).
Письмовими поясненнями водія транспортного засобу «БАЗ А079» ОСОБА_3 , в яких зазначено, що перебуваючи за кермом вказаного транспортного засобу на виїзді з вокзалу в ліву сторону автобусу в`їхав автомобіль «BMW» (а.с 4).
Відеозаписом, на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 11.11.2025 року, з якої вбачається, що водій ОСОБА_2 , виїжджаючи на проїзну частину вул. Київської із території стоянки, не надав дорогу транспортному засобу під керуванням  ОСОБА_1 (а.с. 23).
Висновком експерта № КСЕ-19/102-25/28398 від 17.02.2026 року, відповідно до якого в цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ford Focus (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.2 Правил дорожнього руху. В цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля BMW 328І (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля Ford Focus (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля BMW 328І (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимог п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля BMW 328І (номерний знак НОМЕР_5 ) Хосавнех Айхам мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем Ford Focus (номерний знак НОМЕР_4 ) шляхом екстреного гальмування при русі із максимально дозволеною швидкістю 50 км/год., та зупинити автомобіль BMW до смуги руху автомобіля Ford, тобто шляхом виконання вимог п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, можливість уникнути зіткнення з автомобілем BMW 328І (номерний знак НОМЕР_5 ) у водія автомобіля Ford Focus (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 , з технічної точки зору визначалось виконання ним вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, дії водія автомобіля Ford Focus (номерний знак НОМЕР_6 ) ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У цій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, дії водія автомобіля BMW 328І (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 33-42).
На підставі викладеного, необхідно констатувати, що в даній дорожній обстановці водій транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2  в будь-якому випадку, незалежно від дій водія автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 ,  під керуванням ОСОБА_4 , що рухався у зустрічному напрямку, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, виїжджаючи на дорогу з місця стоянки перед проїзною частиною повинен був дати дорогу транспортному засобу, що рухався по ній, однак цього не зробив, що свідчить про недотримання ним п. 10.2 Правил дорожнього руху України.
За таких обставин, апеляційний суд, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, вважає, що вказані вище докази у повній мірі підтверджують наявність в діях  ОСОБА_2  події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,  ОСОБА_2  реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Відтак, доводи апеляційної скарги про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, знайшли своє підтвердження.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
За таких умов, враховуючи усе викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції хоч і обґрунтовано закрив провадження у даній справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, однак при цьому безпідставно не встановив наявність вини  ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, що дає підстави для зміни постанови суду першої інстанції шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого  ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Тирличом Олександром Сергійовичем, задовольнити частково. 
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2026 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя    О. В. Ковальчук