П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 557/90/25
Провадження № 22-ц/4815/267/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М. 
секретар судового засідання : Ковальчук Л.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Марківа Н.В. на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2025 року, ухваленого в складі судді Тишкуна П.В, дата складання повного тексту рішення не вказано, у справі №557/90/25

в с т а н о в и в :
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої в ДТП.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 01.09.2024 керуючи мотоциклом марки «KOVI-300LITE» на автодорозі Р-77 «Рівне- Тучин -Гоща- Остріг» по вул. Вишнева в с. Симонів Рівненської обл. порушив Правила дорожнього руху та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat B8», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобіль, який належить позивачу зазнав значних механічних пошкоджень, у зв`язку з чим їй завдано матеріальний збиток у розмірі 217803,40 грн, який визначено судовою автотоварознавчою експертизою №867.24К від 01.10.2024 року. 
Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та посвідчення водія відповідної категорії. 
У зв`язку з наведеним позивач просила суд стягнути з відповідача шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 217803,40 грн та судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21780 грн, витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5500 грн та 1742,42 судового збору.
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 217803 (двісті сімнадцять тисяч вісімсот три) грн. 40 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 29022 (двадцять дев`ять тисяч двадцять дві) грн. 42 коп., з яких: 21780 (двадцять одна тисяча сімсот вісімдесят) грн. витрати на правничу допомогу, 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. витрати на експертне дослідження та 1742 (одна тисяча сімсот сорок дві) грн. 42 коп. сплачений позивачем судовий збір.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом встановлено, що згідно з звітом №867.24К від 01.10.2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахування значення коефіцієнта фізичного зносу в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ становить 84583,44 грн. Однак при ухваленні рішення суд взяв до уваги вартість відновлювального ремонту у розмірі 217803 грн. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля у заявленому розмірі. Крім того, зазначає, що на період дії воєнного стану відшкодування постраждалих здійснює Фонд захисту потерпілих МТСБУ. На думку апелянта, позивач не звертався до Фонду, що призвело до неможливості для страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, а також її причини, обставини та розмір заподіяної шкоди. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення не відповідає.
Установлено, що 01 вересня 2024 року о 20 годині 30 хвилин на автодорозі Р-77 «Рівне- Тучин -Гоща- Остріг» по вул. Вишнева в с. Симонів Рівненської обл., водій ОСОБА_2 , в порушення вимог п.п. 2.1 а), 2.9 в), 2.3 б) 2.3 д), п. 12.1, 12.3, 1.5 Правил дорожнього руху України, у темну пору доби, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи мотоциклом марки «KOVI-300LITE», не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat B8», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Гощанського районного суду Рівненської області, справа № 557/1502/24, від 15 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмір 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - мотоцикл марки «KOVI-300LITE» застрахована не була.
Згідно довідки №131 від 05.02.2025 року виданої військовою частиною НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 липня 2023 року.
Згідно звіту № 867.24К від 01.10.2024 року про оцінку автомобіля VW Passat, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, в результаті його пошкодження при ДТП (з ПДВ на запасні частини та матеріали) становить 99 436,77 грн.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ становить 84 583,44 грн. 
Також, згідно звіту вартість відновлювального ремонту даного автомобіля у цінах станом на 15.08.2024 року з урахуванням особливостей його стану, які можливо встановити при органолептичному експертному огляді 03.09.2024 року, складає 217 803,40 грн.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Нормами статті 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у п. 80 цієї постанови - винною особою.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).
Проте у відповідача ОСОБА_2 відсутній договір страхування цивільно-правової відповідальності як власника транспортного засобу.
Відповідно до підпункту "а" п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Убачається, що майнову шкоду позивачу завдано мотоциклом марки «KOVI-300LITE» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, то відповідно до положень п.п. а) пункту 41.1 цивільно-правової, майнова шкода підлягає відшкодуванню МТСБУ.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження звернення позивача до МТСБУ щодо виплати коштів на відшкодування майнової шкоди, відмови МТСБУ у виплаті цих коштів чи відсутності у неї страхового полісу на момент ДТП.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як власника керованого ним транспортного засобу на момент ДТП не була застрахована, позивач із заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) до МТСБУ не зверталася, проте не втратила такого права, адже за обставинами справи з моменту ДТП позовна давність не сплила, відтак саме МТСБУ є належним відповідачем у справі. Проте із позовними вимогами до МТСБУ позивач не зверталася.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання позову відповідачем - це одностороннє волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є проявом принципів диспозитивності і змагальності.
Убачається, що позивач в суді першої та апеляційної інстанції визнав позов частково та просив суд задовольнити позов, стягнувши з нього на користь позивача 84 583,44 грн завданих збитків при ДТП.
Встановлено, що таке часткове визнання позову не порушує права інших осіб.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення про зменшення стягнутого розміру заподіяної шкоди до 84 583,44 грн.
З урахуванням того, що позов в частині стягнення 133 219,96 грн пред`явлений до неналежного кола осіб апеляційний суд не дає оцінку іншим доводам апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду змінено та зменшено розмір позовних вимог, витрати понесені позивачем на правову допомогу також підлягають зменшенню.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Марківа Н.В. задовольнити .
Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2025 року змінити, зменшивши суму заподіяної шкоди з 217 803,40 грн до 84 583,44 гривень та розмір витрат на правову допомогу з 21780 грн до 10 000 гривень.
В решті рішення залишити без зміни.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 26.03.2026 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.