РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
10 лютого 2026 р.   Справа № 120/12492/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії 
ВСТАНОВИВ:
У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 06.03.2025 №905090172768 про відмову в перерахунку пенсії.
Відтак, з метою скасування вказаного рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести з 27.02.2025 на пенсію за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки та заробітної плати і стажу наявних в матеріалах пенсійної справи та з урахуванням яких проводиться обрахунок пенсії, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою від 09.09.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Установлено строк для подання заяв по суті.
Скориставшись своїм процесуальним правом відповідачі подали відзиви, у яких проти позову заперечують.
Відповідачі вказали, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Проаналізувавши матеріали пенсійної справи виявлено, що до заяви від 27.02.2025 року не додано наступні документи: трудову книжку, диплом, довідку про заробітну плату до 01.07.2000 року та довідку для підтвердження пільг по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Тому, відповідачі вважають, що відсутні підстави для переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позивач 27.02.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення її із пенсії за вислугою років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та прийнято рішення від 06.03.2025 № 905090172768 про відмову в перерахунку пенсії.
У рішенні зазначено, що відповідач 2 проаналізувавши матеріали пенсійної справи виявив, що до заяви від 27.02.2025 року не додано наступні документи: трудову книжку, диплом, довідку про заробітну плату до 01.07.2000 року та довідку для підтвердження пільг по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позивач не погоджується із спірним рішенням, вважає його протиправним, тому за захистом своїх прав звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Водночас частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства встановлено, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.
Однак, у випадку із заявою позивача має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки.
Суд звертає увагу, що позивачу первісно було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону № 1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058, позивач звернулась вперше 27.02.2025.
Однак, відповідач 2 рішенням від 06.03.2025 № 905090172768 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки позивач до заяви від 27.02.2025 не долучила трудову книжку, диплом, довідку про заробітну плату до 01.07.2000 року та довідку для підтвердження пільг по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Суд зауважує, що згідно з частиною третьою статті 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Крім того, частиною першою статті 101 Закону України № 1788-XII також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Також відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відтак, суд зазначає, що при виникненні у територіального органу Пенсійного фонду України сумнівів щодо права позивача на призначення пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 р. у справі № 235/2873/17, від 27.02.2018 у справі № 681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17.
Однак, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він надавав позивачці строк для доопрацювання своїх документів. До того ж, в силу вимог ч. 3 ст. 45 Закону №1058 обумовлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до матеріалів справи позивачка є отримувачем пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсійна справа формується в електронному форматі, до якої має доступ структурний підрозділ органу, що призначає/перераховує пенсію, визначений за принципом екстериторіальності.
Відповідно до документів за пенсійною справою ОСОБА_1 страховий стаж з урахуванням перетину періодів становить 69 років 6 місяців 23 дня, у яких відображено особливості трудової діяльності, період навчання, особливості території, кратність тощо (а.с. 9-10). 
Отже, суд погоджується з доводами позивача про порушення її права на належне пенсійне забезпечення, а рішення відповідача не відповідає критерію правомірності, обумовленому статтею 2 КАС України.
Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 06.03.2025 № 905090172768.
Вирішуючи похідну вимогу щодо призначення пенсії позивачу за віком на підставі ст. 26 Закону № 1058, то суд зазначає, що заява позивача по суті пенсійним органом не розглянута, тому належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.02.2025 та вирішити питання про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону № 1058, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Водночас визначаючись щодо пенсійного органу, якого слід забов`язати повторно розглянути заяву позивача, суд враховує, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, рішенням якого відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, відтак дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.
Тому слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 27.02.2025 та вирішити питання про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону № 1058, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі встановлених обставин, судовий збір слід стягнути на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.03.2025 № 905090172768 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 та вирішити питання про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ - 21910427, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094).

Повне судове рішення складено 10.02.2026.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна