Номер провадження: 33/813/254/26
Номер справи місцевого суду: 522/24334/25 
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
захисника – адвокат Дударенка Сергія Віталійовича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу захисника Дударенка Сергія Віталійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 18.10.2025 о 23:25 годині у м. Одесі, по пров. Газовий Чорноморського Козацтва 2, керуючи транспортним засобом «BMW 740» д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпеці, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість, в результаті чого не справився з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, а саме в будинок № 20 по вулиці Чорноморського Козацтва, в результаті ДТП стіна будинку та авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3.б ПДР.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Дударенко С.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції грубо порушено право особи на захист та розгляд справи за його присутності, оскільки захисником подавалася до суду заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та ознайомленням з матеріалами справи, натомість судом такі проігноровані.
Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, керував та здійснив ДТП – ОСОБА_2 , пасажир Кирило Стопальчук є свідком, який може підтвердити у судовому засіданні обставини справи.
Суд посилається лише на протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, проте судом проігноровано відеозаписи.
Вказує, що наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3.б ПДР України. 
В судовому засіданні захисник Дударенко С.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову та закрити провадження по справі.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 у судовому засіданні 04.02.2026 підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на тому, що він не керував транспортним засобом, згодом до судового засідання, призначеного на 25.02.2026 о 13.50 год, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлений, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, характеризується діями, спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 2.3.б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 487484 від 19.10.2025, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, 18.10.2025 о 23:25 годині у м. Одесі, по пров. Газовий Чорноморського Козацтва 2, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпеці, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість, в результаті чого не справився з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, а саме в будинок № 20 по вулиці Чорноморського Козацтва, в результаті ДТП стіна будинку та авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3.б ПДР. Від підпису вказаного протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 1).
Зі схеми місця ДТП від 18.10.2025 вбачається розташування автомобілю «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , напрямок руху, місце зіткнення, а також наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_1 , отриманих внаслідок ДТП – передня ліва фара, передній бампер, переднє ліве крило, передні ліві двері. Від підпису схеми ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3).
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається місце розташування автомобіля «BMW 740» д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП та ОСОБА_1 , який пояснює, що він їхав на задньому сидінні, автівка його.
Вказані докази підтверджують, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ним було порушено вимоги п. 2.3.б ПДР України.
Оцінюючи доводи скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, керував та здійснив ДТП – ОСОБА_2 , апеляційний суд вказує таке.
Допитаний в суді апеляційної інстанції 04.02.2026 за клопотанням захисника ОСОБА_3 та попереджений про кримінальну відповідальність свідок ОСОБА_2 пояснив, що є він є військовослужбовцем, з червня 2024 по листопад 2025 перебуває в СЗЧ, доказів про що у нього наразі немає, і в цей період часу він приїздив до свого друга дитинства ОСОБА_1 . Вони відпочивали, посиділи, після чого вирішили поїхати до якогось закладу. За кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Після закінчення відпочинку ОСОБА_2 запропонував поїхати до нього, сівши в автомобіль, приблизно через 5–10 хвилин руху, ОСОБА_2 не впорався з керуванням та в`їхав у стіну. Оскільки у 2022 році на нього вже накладався штраф, вирішив залишити місце ДТП, викликав таксі та поїхав додому. Коли поїхав з місця ДТП, поліції ще не було. Вказав, що рішення поїхати з місця ДТП було спільним з ОСОБА_1 . 
При цьому, апеляційний суд вказує, що показання лише свідка ОСОБА_2 щодо керування саме ним транспортним засобом, не можуть бути покладені в основу рішення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б їх підтверджували або узгоджувалися з ними.
В судовому засіданні 04.02.2026 ОСОБА_1 пояснив, що йому відомо про те, що стосовно нього по подіях 19.10.2025 винесено постанову за порушення ПДР на його ім`я – їзду без страховки.
На вказане не впливають пояснення ОСОБА_1 та його захисника про сплату штрафу іншою особою, що керувала транспортним засобом.
Як не можуть бути взяті до уваги і пояснення сторони захисту про підтвердження на відеозаписі самими працівниками поліції незафіксованості факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом.
Саме наявність не скасованої постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення ПДР є належним та допустимим доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Щодо доводу апеляційної скарги, який підтверджено відеозаписом, про заперечення ОСОБА_1 відразу факту керування, посилаючись на те, що керувала інша особа, то такі доводи суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та розцінюється судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Вказаними доводами ОСОБА_1 не спростував факту того, що саме він був водієм по подіях ДТП 19.10.2025.
Посилання захисту у судовому засіданні 25.02.2026 про оскарження після оголошеної у справі 04.02.2026 перерви постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення не підтверджено даними Єдиного державного реєстру судових рішень, захистом також не надано жодного процесуального документу з цього приводу, тому апеляційний суд виходить з наведеної преюдиції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Щодо доводів скарги, що судом першої інстанції грубо порушено право особи на захист та розгляд справи за його присутності, оскільки захисником подавалася до суду заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та ознайомлення з матеріалами справи, натомість судом проігноровані, апеляційний суд вказує, що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки подання захисником заяви про відкладення розгляду справи саме по собі не зобов`язує суд безумовно відкладати розгляд справи. Суд вирішує питання про відкладення розгляду справи з урахуванням конкретних обставин, наявних у справі матеріалів та необхідності дотримання розумних строків її розгляду.
Крім того, права ОСОБА_1 наразі забезпечені шляхом надання йому можливості бути вислуханим апеляційним судом під час апеляційного перегляду постанови суду та отримати відповіді на свої аргументи щодо незгоди із судовим рішенням, під час чого ним не спростовано правильних висновків суду.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи 
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Дударенка Сергія Віталійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова