Справа153/265/26
Провадження2/153/129/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024 в сумі 35956,85 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7500 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010-RO-82-254578849 (кредитний договір), відповідно до якої банк відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 30000 грн. з максимальним лімітом у межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн. Строк кредитування становить 231 місяць. Датою початку кредитування є 06.02.2024 з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 06.02.2043. Процентна ставка за користування кредитом фіксована, 45,00 % річних. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, надавши останньому кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Проте, усупереч умовам кредитного договору, відповідач припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме - припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20.02.2024 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2/67-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, та за кредитним договором №010-RO-82-254578849 від 06.02.2023, укладеним між позичальником та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 35956,85 грн., з яких: 30000 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 5956,85 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, проте вони залишені без реагування, тому ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулося до суду з цим позовом.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими документами направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Враховуючи норми п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подав.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 06.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010-RO-82-254578849 (кредитний договір), відповідно до якої банк відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 30000 грн. з максимальним лімітом у межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн. Строк кредитування становить 231 місяць. Датою початку кредитування є 06.02.2024 з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 06.02.2043. Процентна ставка за користування кредитом фіксована, 45,00 % річних (а.с.5-12).
Дослідженням паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» тарифна модель Кредитна картка «ХОЧУ-КАРТКА 2.0», який підписаний 06.02.2024 представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 встановлено, що його умови відповідають укладеному кредитному договору та погодженому сторонами графіку платежів, містять інформацію про кредитодавця, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с.12-14).
Рух коштів за рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується наданою позивачем випискою за рахунком (а.с.17-18).
Наявність заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 35956,85 грн. підтверджується розрахунком заборгованості за картковим кредитом №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024 станом на 18.09.2024 (а.с.19).
20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-67 F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», як новому кредитору, за плату належні йому права вимоги (а.с.20-25).
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі до відповідача за кредитним договором №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024 на суму 35956,85 грн.
З метою досудового врегулювання спору, позивач 22.04.2025 надсилав відповідачеві досудову вимогу, у якій повідомлено про відступлення права вимоги та висунуто вимогу про сплату заборгованості у розмірі 35956,85 грн. у строк до 30.10.2025. Вказане підтверджується копією списка №20731-01-3-4 згрупованих відправлень та фіскального чека "Укрпошта" від 08.10.2025 (а.с.33-35).
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми має наслідком його нікчемність (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу частини 2 статті 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.  Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
Наданими позивачем доказами підтверджується факт укладення між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору, який підписано обома сторонами, та який містить усі істотні умови договору, зокрема, щодо сплати процентів за користування коштами.
Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, що вказана позивачем.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом пункту 11 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою.
Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частини 3 статті 1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За нормами статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з наведеними нормами законодавства відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, яке виникло з кредитного договору №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024, а саме: ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло статусу нового кредитора.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024 в сумі 35956,85 грн., з яких: 30000 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 5956,85 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені – платіжною інструкцією №32 від 06.01.2026, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3328 гривень.
Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7500,00 грн.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Судом встановлено, що 26.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та адвокатським бюро «ТИТАРЕНКО ЛІГАЛ ГРУП» укладено договір про надання правничої допомоги №26/11/2025 (а.с.38-40).
На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 гривень позивачем надано замовлення №1668 від 06.01.2026, платіжну інструкцію №108 від 06.01.2026, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 06.01.2026 до замовлення №1668 до договору про надання правничої допомоги від 26.11.2025 №26/11/2025, відповідно до якого вартість послуг, які надавались, складається з наступного:зустріч із клієнтом з наданням усних правових консультацій щодо правових наслідків невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024, аналізу фактичних обставин та оцінки правових ризиків, а також визначення перспектив та оптимальної стратегії врегулювання спору, яка включала: формування попередньої правової позиції позивача, оцінку наявної доказової бази та надання рекомендацій щодо наступних процесуальних кроків для захисту прав клієнта в суді – 1 година, вартість 1500 грн.; Аналіз наданих клієнтом документів у справі про стягнення заборгованості. Вивчення кредитного договору та додатків до нього, інших документів, що підтверджують факт боргу – 1 година, вартість 1500 грн.; правовий аналіз нормативної бази та судової практики. Опрацювання норм ЦК України, Закону «Про споживче кредитування» (за наявності), положень ЦПК України щодо доказування та дослідження актуальної практики верховного Суду про стягнення заборгованості – 1 година, вартість 1500 грн.; формування позиції позивача, побудова логічної та обґрунтованої правової позиції для подальшого судового розгляду, перевірка структури позовних вимог, визначення обсягу доказів, що подаються до суду – 1 година, вартість 1500 грн.; підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, яка включає: комплексне опрацювання та виготовлення пакету процесуальних документів, підготовку та остаточне редагування тексту позовної заяви, формування та впорядкування додатків, друк та копіювання матеріалів, належне оформлення, пакування та поштове відправлення документів до суду, а також здійснення супутніх технічних дій – 1 година, вартість 1500 грн. Разом – 7500 грн.
Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу.
При визначенні співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі №490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі №205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка запиту та подача клопотання про витребування доказів.
Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. 
Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7500 грн., який є очевидно завищеним.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у даному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ 39508708, заборгованість за кредитним договором №010-RO-82-254578849 від 06.02.2024 в сумі 35956 (тридцять п`ясть дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.
Стягнути із Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ 39508708, судовий збір в сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», адреса місцезнаходження: 04053, вул. Січових Стрільців, 37/41, м.Київ, код ЄДРПОУ 39508708).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 22 квітня 2026 року.

Суддя Р.В. Швець