г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/6029/25
Номер провадження 2-о/213/30/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді – Попова В.В.
присяжних – Русак С.В., 
Мацук Н.С.,
секретар судового засідання – Куропятник І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань №14/ цивільну справу №213/6029/25 за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Глівая Світлана Володимирівна, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 , як законний представник, про оголошення фізичної особи померлою, 
за участі (в режимі відеоконференції):
представника заявника – адвоката Глівої Світлани Володимирівни,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2025 адвокат Глівая С.В. звернулася до суду від імені та в інтересах ОСОБА_1 з заявою, в якій просить оголосити громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця - старшого стрільця 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 під час мінометного обстрілу з боку зс рф в районі західних околиць населеного пункту Андріївка, Бахмутського району Донецької області, під час виконання бойового завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Днем смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місцем смерті - с. Андріївка (Бахмутська міська територіальна громада), Бахмутського району, Донецької області.
В обґрунтування вимог зазначає, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від шлюбу дітей не мають. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан та оголошено мобілізацію. 26.02.2022 ОСОБА_4 призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2022 №2 ОСОБА_4 був зарахований на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , а також призначений на посаду навідника піхотного відділення з піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 . Як вбачається зі сповіщення сім`ї №7/253/33, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 16.01.2023, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її чоловік – солдат ОСОБА_4 , зник безвісти 26.12.2022 року при виконанні бойового завдання поблизу н.п. Андріївка Донецької області, у ході бою з ворогом. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2023 №40 було призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 . По завершенню службового розслідування у акті висновком встановлено, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти 26 грудня 2022 року під час мінометного обстрілу з боку зс рф на західних околицях населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Оскільки з 26.12.2022 по день звернення із заявою немає жодної звістки від ОСОБА_4 , а також враховуючи той факт, що станом на 26.12.2022 існували обставини, які підтверджують, що її чоловік загинув під час мінометного обстрілу з боку зс рф в районі західних околицях села Андріївка, Бахмутського району, Донецької області, заявник вважає, що є всі підстави для оголошення його померлим, що необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть, отримання статусу сім`ї загиблого та відповідної грошової компенсації, що виплачується родинам загиблих військовослужбовців від Міністерства оборони України, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також оформлення спадщини.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. 
Від заінтересованої особи - ОСОБА_3 , яка представляє інтереси малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшли пояснення у справі. Вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню. Справу просить розглядати за її відсутності. 
Представник Міністерства оборони України в поданих до суду письмових поясненнях, просить врахувати їх при розгляді справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника Міністерства оборони України за наявними матеріалами, відповідно до вимог чинного законодавства.
Від військової частини НОМЕР_1 та Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяв/клопотань не надходило.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дружиною ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 13.05.2022.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан та оголошено мобілізацію.
26.02.2022 ОСОБА_4 призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2022р. №2 ОСОБА_4 був зарахований на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , а також призначений на посаду навідника піхотного відділення з піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 .
Згідно сповіщення сім`ї №7/253/33, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 16.01.2023, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її чоловік – солдат ОСОБА_4 , зник безвісти 26.12.2022 року при виконанні бойового завдання поблизу АДРЕСА_1 , у ході бою з ворогом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2023 №40 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 .
В ході проведення службового розслідування офіцером психологом військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , було встановлено, що виконуючи бойове розпорядження командира частини НОМЕР_2 №327 від 24.12.2022 року, згідно рапорту вх.№2104 від 26.12.2022 заступника командира з механізованої роти військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на позиції «Віскі 3» в районі західних околиць населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області зник безвісти під час мінометного обстрілу з боку зс рф, старший стрілець 3 механізованоговідділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець відсутній у підрозділі. Під час події був повністю споряджений у бронежилет та каску кевларову. Військовослужбовець вважається таким, що зник безвісти.
Згідно пояснень головного сержанта 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 встановлено, що 26 грудня 2022року на позиції «Віскі-3», розпочався обстріл з мінометів та ствольної артилерії з боку зс рф, о 14-00годині після обстрілу розпочався наступ живої сили зс рф, а також вильоти ворожих БПЛА, які скидали осколкові гранати, внаслідок чого військовослужбовці були вимушені зайняти запасні позиції. Після перевірки особового складу було виявлено відсутність у підрозділі солдата ОСОБА_4 , який перебував 26 грудня 2022рку на позиції «Віскі-3» та виконував бойове завдання. Військовослужбовець вважається таким, що зник безвісти. Вказані обставини підтверджуються також поясненнями бойового медика 2 механізованої роти 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_8 .
Крім того, даним розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_9 зник безвісти під час виконанням бойового завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Зникнення безвісти не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення.
По завершенню службового розслідування у акті висновком встановлено, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти 26 грудня 2022року під час мінометного обстрілу з боку зс рф на західних околицях населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Відповідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023 року ВП №5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області порушено кримінальне провадження №1202304165000037, за моєю заявою з приводу зникнення безвісти мого чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який являється військовослужбовцем, що перебував поблизу м.Бахмут у с.Веролюбівка Донецької області.
Інформація про обставини зникнення безвісти ОСОБА_4 внесена до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин Міністерства внутрішніх справ України, що підтверджується витягом №20240607-231 від 07.06.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.
Частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10.04.2019 року у справі №320/948/18, від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21.
Згідно зі змістом статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Заявник звернулась до суду із заявою про оголошення її чоловіка померлим, посилаючись на необхідність отримання свідоцтва про смерть, статусу сім`ї загиблого та відповідної грошової компенсації, що виплачується родинам загиблих військовослужбовців від Міністерства оборони України, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також оформлення спадщини.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
Оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою.
Визначення шести місяців, як мінімально потрібного строку, відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Такий правовий висновок у своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виклала Велика Палата Верховного Суду, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для врахування при вирішенні цієї справи.
Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України», район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23(провадження № 61-6323св23).
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
При цьому, приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, с. Андріївка Бахмутської міської територіальної громади з 15.09.2023 по даний час є територією активних бойових дій.
Аналогічна інформація містилася в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, який втратив чинність 20 березня 2025 року.
Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку, що місце можливої загибелі ОСОБА_4 з 15.09.2023 по даний час є територія активних бойових дій, тобто територією, на якій не закінчились воєнні дії.
Суд бере до уваги те, що внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація в районі вказаного вище населеного пункту може бути невизначеною та непередбачуваною, що ускладнює встановлення обставин зникнення особи. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Особа може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій. В умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини.
У зв`язку з викладеним, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_4 померлим від дня закінчення активних бойових дій на вказаній території.
Тобто, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_4 активні бойові дії ще не завершенні, та дана територія є тимчасово окупованою рф.
Враховуючи викладене, а також те, що тіло ОСОБА_4 знайдено не було, достовірних та беззаперечних доказів його загибелі заявником не надано, суд вважає, що заява про оголошення ОСОБА_4 померлим є передчасною, та у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 317, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Глівая Світлана Володимирівна, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 , як законний представник - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник – ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання як ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Представник заявника - адвокат Глівая Світлана Володимирівна, адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Слов`янська, 24/2.

Заінтересовані особи:
- Міністерство оборони України, адреса: м. Київ-168, Повітрофлотський проспект,6, код ЄДРПОУ 0034022;
- Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
- Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 45, код ЄДРПОУ 3335598;
- малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 , як законний представник, місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 10 квітня 2026 року.

Суддя В.В. Попов. 

Присяжні С.В.Русак

Н.С.Мацук.