Справа № 144/1937/25
Провадження № 2/135/221/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

26.02.2026  м. Ладижин 
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року у розмірі 61 020 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 серпня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір кредиту № 521273027, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого кредитодавець на засадах платності, строковості та зворотності перерахував грошові кошти на рахунок позичальника у загальному розмірі 27 000 грн.
ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором.
01 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/2, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Цього ж дня ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги, внаслідок чого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року.

28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» належні йому права вимоги до боржників. Цього ж дня ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 1, внаслідок чого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року.
16.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року становить 74 520 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 27 000 грн; відсотками за користування кредитом - 34 020 грн; штрафними санкціями (пеня,штрафи) - 13 500 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 61 020 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 27 000 грн; відсотками за користування кредитом - 34 020 грн, а також судові витрати, що складаються з 2 422 грн 40 коп. судового збору та 7 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не подав, заперечень проти позову та доказів погашення заборгованості не надав.
ІІ. Процесуальні дії у справі
26 січня 2026 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача суд витребував докази від банківської установи, які надійшли на адресу суду 28 січня 2026 року.
Представник позивача - Поляков О.В. в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Повідомлення відповідача ОСОБА_1  здійснювалось через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою https://court.gov.ua/sud0211//. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень. 
Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист.
IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення
Відповідно до частини першої статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:  1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;  2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;  3) відповідач не подав відзив;  4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач  ОСОБА_1  був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність усіх передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України умов для заочного розгляду справи, у зв`язку з чим здійснює її розгляд у заочному порядку відповідно до статей 280, 281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
23 серпня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту на продукт «Смарт» (а.с. 10) та подав заявку на отримання кредитних коштів. У зазначеній заявці відповідач зазначив свої персональні дані, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону, адресу електронної пошти, фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , номер банківської картки для перерахування коштів (№ НОМЕР_2 ) та місце реєстрації/проживання (а.с. 19). На а.с. 17-18 Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» для фізичних осіб (в редакції від 29 березня 2024 року).
Того ж дня між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та  ОСОБА_1  (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 521273027, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі кредитного ліміту - 27 000 грн (перший транш). У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору. Строк дії договору - 5 років (а.с. 11 - 16).
Позичальник підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця всю потрібну інформацію, передбачену законодавством України, зокрема вимоги, визначені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» та статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Надання інформації відбулося з дотриманням вимог законодавства, що забезпечує належне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 14.10 договору).
Кредитний договір № 521273027 підписано відповідачем 23 серпня 2024 року о 9:14:05 шляхом введення одноразового ідентифікатора VGPV-8683 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 25). На а.с. 20-24 Порядок укладення договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (із зазначенням всіх етапів укладення договору з прінт-скрінами екрану з особистого кабінету) (діє з 25 липня 2023 року). На а.с. 26-29 порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (в редакції від 20 листопада 2021 року).
27 січня 2026 року АТ «Універсал Банк» листом № БТ/Е-2724 (а.с. 89) повідомило суд, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . Номер телефону НОМЕР_1 є фінансовим та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Також надано виписку по картковому рахунку № НОМЕР_4 за період з 23 серпня по 28 серпня 2024 року (а.с. 90-91), яка підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів в загальній сумі 27 000 грн, та користування ними.
Кредитні кошти в загальній сумі 27 000 грн були перераховані 23.08.2024 на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 30).
Також, на підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно кредитного договору № 521273027, позивач надав копію довідки, згідно якої кредитні кошти в загальній сумі 27 000 грн були перераховані через АТ «ОТП Банк» на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 (а.с. 32).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року, згідно з яким станом на 01 жовтня 2024 року загальна сума заборгованості становила 51 
030 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 27 000 грн; відсотками за користування кредитом - 10 530 грн; неустойкою - 13 500 грн (а.с. 56).
01 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/2, відповідно до якого первісний кредитор передав ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників (а.с. 36-37). Листом за вих. № 2503 від 14.07.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджує, що ТОВ «Таліон Плюс» в повному обсязі сплачено фінансування згідно договору факторингу № МВ-ТП/2 від 01 жовтня 2024 року (а.с. 44).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 01 жовтня 2024 року до договору факторингу № МВ-ТП/2 від 01 жовтня 2024 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року в розмірі 51 030 грн. (а.с. 41). 
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року, згідно з яким станом на 27 грудня 2024 року загальна сума заборгованості становила 74 520 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 27 000 грн; відсотками за користування кредитом - 34 020 грн; неустойкою - 13 500 грн. (а.с. 17).
28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло зазначені права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги (а.с. 38-40).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 28 травня 2025 року (№ 1) до договору факторингу № 28/0525-01 від 28 травня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року у розмірі 74 520 грн (а.с. 42). ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 43).
16 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 45-47). Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (№1) (а.с. 53). 
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16 липня 2025 року (№1) до договору факторингу № 16/07/25-Е від 16 липня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року у розмірі 74 520 грн (а.с. 54). ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжними інструкціями (а.с. 49-52).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року, згідно з яким заборгованість за кредитом станом на 01.11.2025 становить 74 520 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 27 000 грн; відсотками за користування кредитом - 34 020 грн; неустойкою - 13 500 грн. (а.с. 58).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Укладення електронного договору про споживчий кредит
Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) - за письмовою згодою сторін.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Суд встановив, що 23 серпня 2024 року відповідач у власному особистому кабінеті на вебсайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подав заявку на отримання кредиту та підтвердив укладення договору № 521273027 шляхом введення одноразового цифрового ідентифікатора, надісланого через SMS. Це підтверджує акцепт оферти на умовах, визначених кредитним договором.
Перед укладенням договору відповідач отримав у своєму особистому кабінеті проєкт договору та додатки, а також ознайомився з Правилами кредитування, що відповідає вимогам частин першої та другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи наведене, суд вважає, що кредитний договір № 521273027 від 23 серпня 2024 року укладено належним чином, у формі та порядку, які відповідають вимогам законодавства. Цей договір містить усі істотні умови, а використання одноразового ідентифікатора є належним способом підтвердження волевиявлення сторін.
З аналогічною правовою позицією виступив Верховний Суд у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, де підтверджено, що договір, підписаний одноразовим паролем-ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять платіжні документи про перерахування відповідачу одним траншем в загальній сумі 27 000 грн на вказаний ним банківський рахунок. Платіж здійснено через платіжну систему, яка відповідає вимогам стандарту безпеки PCI DSS.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.06.2023 у справі № 263/3470/20, відповідно до якої належним доказом надання кредиту є підтвердження переказу коштів на рахунок позичальника через платіжну систему. Переказ коштів підтверджується також випискою по банківському рахунку відповідача. 
За таких обставин, відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки.
Відступлення права вимоги (заміна кредитора)
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Позивач на підтвердження набуття права вимоги за спірним зобов`язанням суду надав копію договорів факторингу: № МВ-ТП/24 від 01 жовтня 2024 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»;  № 28/0525-01 від 28 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»; № 16/07/25-Е від 16 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»,  а також копії витягів з реєстрів прав вимоги та реєстру боржників до зазначених договорів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що вказані договори факторингу визнані недійсними не надано, а тому суд вважає, що позивач надав докази, які підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».
За таких обставин ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року до відповідача ОСОБА_1 .
Розрахунок заборгованості та доказування її розміру
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Під час ухвалення рішення суд встановлює: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).
Звертаючись із позовом, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року у розмірі 61 020 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 27 000 грн; відсотками за користування кредитом - 34 020 грн.
Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 27 000 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» матеріали справи не містять.
Із розрахунку заборгованості, який наданий ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що останнім здійснено нарахування заборгованості по відсоткам. Водночас згідно із умовами договору факторингу № МВ-ТП/24 від 27 лютого 2025 року, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло, зокрема, право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.
З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що вони відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування», є чіткими, зрозумілими та узгоджуються з умовами договору. Щоденні нарахування процентів за договором здійснювалися виключно в межах строку його дії та за процентною ставкою, погодженою сторонами.
Водночас відповідачем не було спростовано надані позивачем розрахунки заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та/або її відсутності.
Враховуючи викладене, а також те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги державою.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 62); копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 59); копію додаткової угоди № 25771010794 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 60); копію акту приймання-передачі наданих послуг від 29.12.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 61).
За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи в суді позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» надавалася професійна правова допомога адвокатським бюро «Соломко та Партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. З вказаних вище наданих адвокатом документів слідує, що предметом наданої правничої допомоги є: складання позовної заяви; вивчення матеріалів справи; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів.
Проаналізувавши кожну складову наданої адвокатом правової допомоги на предмет її обґрунтованості і розумності, суд керуючись принципами справедливості та пропорційності, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.
Щодо судового збору
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?422 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 22.12.2025 (а.с. 7).
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача  ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі ?2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. 
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 521273027 від 23 серпня 2024 року у розмірі 61 020 (шістдесят одна тисяча двадцять) грн 00 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Ім`я (найменування) сторін:
- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місце знаходження: вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ, 02094, ЄДРПОУ 42986956;
- відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Заочне рішення складено та підписано суддею 26.02.2026. 
Суддя