Справа № 939/3854/25

РІШЕННЯ
Іменем України

23 березня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючої - судді Герасименко М.М.
 
за участі секретаря – Слухай А.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2004 року, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2023 року. Від шлюбу мають повнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27 лютого 2024 року Бородянським районним судом Київської області було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки. За рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки на час її навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Дочка ОСОБА_3 є студенткою 3-го курсу навчально-наукового інституту права та психології Національної академії внутрішніх справ. Загальна вартість за весь строк навчання (6 семестрів) становить 75 000,00 грн. 09 січня 2025 року вона (позивач) сплатила за 2 семестр 2 курсу навчання 13 100,00 грн та 13 серпня 2025 року за 2 семестри 3 курсу – 29 340,00 грн. Також у грудні 2024 року і липні 2025 року дочці проведені оперативні втручання по видаленню зубів, вартість лікування становить 10 200,00 грн. Вважала, що оскільки на її утриманні перебуває повнолітня дитина, яка навчається на контракті, то вона має право на стягнення половини вартості додаткових витрат понесених на оплату навчання і лікування. Просила стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 320 гривень.
За ухвалою суду від 15 січня 2026 року було відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
30 січня 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Карасьової Л.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не довела обставину, що навчання спільної дочки сторін зумовлене розвитком її здібностей та потребує додаткових витрат на утримання. Відтак навчання дитини в інституті не належить до особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат з батька у розумінні ст. 185 СК України. Крім того, позивач обґрунтовує позов тим, що у грудні та липні 2025 року спільній дочці сторін було проведено оперативні втручання з видалення зубів, у зв`язку з чим вона понесла витрати в розмірі 10 200 грн. Водночас, дотримуючись принципу рівності прав та обов`язків батьків, відповідач також несе додаткові витрати на дитину, зокрема на лікування зубів, що підтверджується актами виконаних робіт від 23 червня 2025 року, 15 грудня 2025 року та 19 січня 2026 року на загальну суму 7 600,00 грн. Крім цього, відповідач здійснює витрати на утримання дитини шляхом сплати аліментів. За період з 05 лютого 2025 року по 01 січня 2026 року ним сплачено аліменти в розмірі 28 229,82 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Позивач не довела, що зазначені витрати не покриваються, зокрема, за рахунок сплачених аліментів. Також зазначено, що відповідач є непрацюючим пенсіонером, основним доходом якого є пенсія, що свідчить про його неспроможність нести додаткові витрати на утримання дочки. З огляду на викладене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.
06 березня 2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій, не погоджуючись із доводами відповідача, вона зазначила, що спільна дитина сторін продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а аліментів, які у примусовому порядку стягуються з відповідача, недостатньо для покриття витрат на утримання дочки та оплату навчання в державному навчальному закладі. Позивач також зазначає, що відповідач приховує свій реальний дохід, на цей час продовжує працювати та одночасно перебуває на пенсії. За таких обставин вважає, що, оскільки відповідач має належний стан здоров`я та фінансову можливість утримувати повнолітню дочку на період її навчання, позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у 2023 році була зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» і станом на 06 листопада 2025 року є студенткою 3 курсу Національної академії внутрішніх справ, навчається на умовах договору з фізичними та/або юридичними особами. Термін навчання — з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2026 року (а.с. 12-13, 14, 15, 16-17, 18-19, 20).
Як убачається з матеріалів справи (а.с. 23), за навчання дочки в даному навчальному закладі позивачем сплачено 42 440,00 гривень. Вказані витрати понесені позивачем 09 січня 2025 року і 16 серпня 2025 року, тобто після досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Позивачем на підтвердження лікування дитині зубів надані копії актів виконаних робіт від 14 листопада 2025 року лікаря-стоматолога, з яких вбачається, що витрати на таке лікування понесені позивачем після досягнення ОСОБА_3 повноліття та становлять 10 200,00 грн(а.с. 21, 22).
Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що він також несе витрати на утримання дитини, сплачуючи аліменти, та на підтвердження надає копію розрахунку заборгованості.
З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що Бородянським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на підставі виконавчого листа № 939/294/25 від 03 квітня 2025 року стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 лютого 2025 року на час навчання ОСОБА_4 , але не більше ніж до досягнення нею 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. За період з 05 лютого 2025 року по 01 січня 2026 року заборгованість за виконавчим листом становить 369,01 грн (а.с. 39).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. 
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (статті 198, 199). 
Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17 (провадження № 61-39201св18) дійшов висновку, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. 
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Як встановлено судом та підтверджується позивачем, на даний час з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 на час її навчання.
З огляду на зазначене, оскільки підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з навчанням його повнолітньої дочки ОСОБА_4 не вбачається, то в позові необхідно відмовити.
Керуючись ст. 185, 199 СК України, ст. 10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, залишити без задоволення.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 30 березня 2026 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО