ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/18260/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Ланкевич Андрій Зіновійович, розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.05.2025 року №4254148-2416-1311-UA46100130000048262 про визначення суми податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 29814,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та прийнятим із порушенням норм Податкового кодексу України. Зокрема, зазначає, що податковим органом невірно визначено базу оподаткування, оскільки в розрахунку застосовано нормативну грошову оцінку у розмірі 4259178,95 грн, яка не відповідає дійсності. Позивач стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером 4625386400:10:000:1032 знаходиться за межами населеного пункту, а її індивідуальна нормативна грошова оцінка не проводилась, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру. За таких обставин, на думку позивача, нарахування земельного податку мало здійснюватися відповідно до ст.277 Податкового кодексу України – виходячи з нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. Крім того, вказує на суперечність у розрахунку податкового органу, де застосовано ставку податку у розмірі 2%, тоді як рішенням Моршинської міської ради для даної категорії земель встановлено ставку 5%. Позивач наводить власний розрахунок, згідно з яким сума податку, обчислена відповідно до вимог закону, становить 495,85 грн (0,35 (площа) * 25298,66 (нормативно-грошова оцінка ріллі по області) * 1,12 (коефіцієнт індексації) * 5% (ставка податку), що у десятки разів менше за суму, визначену Головним управлінням ДПС у Львівській області (29814,25 грн). З огляду на викладене, вважає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), на підставі на підставі даних отриманих від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформації щодо укладених договорів оренди землі з фізичними особами (громадянами). Вказує, що саме на підставі офіційних даних Держгеокадастру та інформації, наданої органом місцевого самоврядування – Моршинською міською територіальною громадою, Головним управлінням ДПС у Львівській області визначено суму грошового зобов`язання позивачу. Водночас зауважує, що самостійно не наділений повноваженнями змінювати відомості Кадастру щодо характеристик чи місця розташування об`єкта оподаткування. Також зазначає, що при розрахунку суми зобов`язання було використано ставку земельного податку у розмірі 2%, встановлену рішенням Моршинської міської ради №196 від 01.07.2021 року для земель із цільовим призначеням 03.08 (туристична інфраструктура), що спростовує доводи позивача про необхідність застосування ст.277 Податкового кодексу України. Щодо посилань на менший розмір податку у попередні роки, відповідач вказує на їх безпідставність, оскільки нарахування здійснюється щороку на підставі актуальних даних та чинних рішень місцевих рад. На підставі викладеного вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.05.2025 року №4254148-2416-1311-UA46100130000048262 відповідає вимогам закону, було винесене у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 15.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки площею 0,35 га, яка знаходиться на території Станківської сільської ради (за межами населеного пункту) Стрийського району Львівської області; цільове призначення: (03.08) для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування; кадастровий номер: 4625386400:10:000:1032.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2018 року №119673377, документом, який є підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 4625386400:10:000:1032 є наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.09.2016 року №13-8178/16-16-СГ та розпорядження Стрийської районної державної адміністрації від 04.04.2018 № 271. Аналогічна інформація зазначена і у наданій відповідачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2025 року №435008572.
Відповідно до витягу №НВ-4601553722025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, станом на 03.07.2025 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: 4625386400:10:000:1032 становить 1 грн.
29.05.2025 року контролюючим органом в особі Головного управління ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №4254148-2416-1311-UA46100130000048262, яким нараховано земельний податок з фізичних осіб по земельній ділянці з кадастровим номером: 4625386400:10:000:1032, на 2025 рік в сумі 29814,25 грн.
08.07.2025 року позивач звернувся до ДПС України із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 29.05.2025 року №4254148-2416-1311-UA46100130000048262. За результатами розгляду цієї скарги ДПС України прийнято рішення від 05.09.2025 року №25883/6/99-00-06/01-02-06, згідно якого податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу – без задоволення.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням контролюючого органу, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.
Згідно з п.269.1 ст.269 ПК України, платниками плати за землю є, зокрема: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (269.1.1.1); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування (269.1.1.2).
Відповідно до підп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності (270.1.1.1). земельні частки (паї), які перебувають у власності (270.1.1.2); земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування (270.1.1.3).
Пунктом 271 статті 271 ПК України встановлено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підп.271.1); площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено (підп.271.2).
За приписами п.271.2 ст.271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Положення цього пункту не поширюються на рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності, розташованих за межами населених пунктів, які надаються в оренду, нормативна грошова оцінка яких раніше не проводилася та/або не була затверджена в порядку, визначеному законодавством, та за умови, що розмір такої нормативної грошової оцінки земельних ділянок перевищує розмір нормативної грошової оцінки відповідної площі ріллі по області.
Рішення рад, зазначені в абзаці другому цього пункту, оприлюднюються органом місцевого самоврядування не пізніше 10 днів з дня прийняття відповідного рішення та застосовуються з першого числа другого місяця, наступного за місяцем прийняття такого рішення.
Пункт 277.1 ст.277 ПК України ставки земельного податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Зокрема, згідно з п.277.1 ст.277 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку (п.286.5 ст.286 ПК України).
Отже, визначення суми земельного податку проводиться на підставі даних Державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку. При цьому, у разі якщо нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проводилась, для розрахунку земельного податку застосовується нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по області.
За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема: визначення розміру земельного податку.
Частиною 1, 2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
З огляду на встановлені обставини справи, суд зазначає, що ключовим питанням для правильного вирішення спору є визначення належної бази оподаткування для земельної ділянки позивача.
Як встановив суд, нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,35 га (кадастровий номер: 4625386400:10:000:1032) не проводилась. Даний факт підтверджується листом виконавчого комітету Моршинської міської ради від 09.10.2025 року №742 та витягом з Державного земельного кадастру від 06.10.2025 року №НВ-9980751382025.
Більше того, згідно витягу з технічної документації №НВ-4601553722025 станом на 03.07.2025 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки вказана у розмірі 1 грн, що фактично свідчить про відсутність затвердженої індивідуальної оцінки об`єкта.
За змістом п.271.1 та п.271.2 ст.271 ПК України, якщо нормативну грошову оцінку конкретної земельної ділянки не проведено, базою оподаткування є площа такої ділянки. У такому випадку розрахунок здійснюється за правилами ст.277 ПК України – виходячи з нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.
Згідно з Довідником показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні, станом на 01.01.2025 року нормативно грошова оцінка ріллі у Львівській області становить 25298,66 грн за 1 га. Коефіцієнт індексації за 2025 рік становить 1,12.
Варто зауважити, що згідно з усталеною судовою практикою та принципом «належного врядування», державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб. Використання контролюючим органом при розрахунку суми податку показників, які суперечать офіційним даним Державного земельного кадастру та технічній документації, є неприпустимим.
Також суд звертає увагу на невідповідність застосованої відповідачем ставки податку. Згідно з рішенням Моршинської міської ради №196 від 01.07.2021 року (зі змінами), для земельних ділянок за межами населених пунктів (зокрема с.Станків), оцінку яких не проведено, за цільовим призначенням 03.08 (туристична інфраструктура) для фізичних осіб встановлено ставку 5%. Натомість відповідач у детальному розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення застосував ставку 2%.
Окрім того, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували походження суми нормативно-грошової оцінки у розмірі 4259178,95 грн, що використана у розрахунку. Це, в свою чергу, призвело до безпідставного нарахування податкового зобов`язання у розмірі 29814,25 грн.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що спірне рішення відповідача від 29.05.2025 року №4254148-2416-1311-UA46100130000048262 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі 29814,25 грн є таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). А тому, виходячи з положень п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, таке слід скасувати як протиправне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 968,96 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 29.05.2025 року №4254148-2416-1311-UA46100130000048262 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі 29814 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 25 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.