ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/21896/25
провадження № 2/753/3865/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі: 
головуючої судді Котенко Р. В., 
за участю: секретаря судового засідання Бойко К. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 06 серпня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, що вони з чоловіком не можуть дійти згоди з ключових питань спільного життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Їх погляди на сім`ю, цінності та спільне майбутнє є протилежними, через що постійно виникали суперечки. Фактично шлюбні стосунки не є нормальними вже тривалий період часу, приблизно два роки. На переконання позивача шлюбні стосунки остаточно перестали існувати на початку вересня 2025 року. У зв`язку з цим спільне проживання подружжя стало неможливим, а подальше збереження шлюбу - недоцільним. Продовжувати такі стосунки з відповідачем позивачка не має наміру та просить суд не надавати строк на примирення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 23 січня 2026 року.
У судове засідання 23 січня 2026 року сторони не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином. 
23 січня 2026 року від позивача надійшла заява, в якій остання просила суд розглядати справу за її відсутністю та зазначила, що підтримує позовні вимоги і наполягає на їх задоволені. 
23 січня 2026 року від представника відповідача адвоката Руденка Олександра Олександровича до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує, що відповідач не заперечує проти позовних вимог та погоджується з тим, що шлюб фактично припинив своє існування. Разом з тим, відповідач не погодився із зазначеними позивачем підставами припинення їх шлюбних відносин, адже вказане позивачем у позові створює хибне уявлення про поведінку відповідача та його роль у припиненні шлюбних відносин. Представник відповідача зауважив, що зі слів відповідача фактичною та основною причиною припинення шлюбних відносин є подружня зрада зі сторони позивачки під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Відповідач вказує, що на момент звернення до суду із цим позовом і до цього часу позивачка перебуває у близьких стосунках з іншим чоловіком, що об`єктивно унеможливлює збереження їх сім`ї та відновлення шлюбних відносин між сторонами. Відповідач також зауважує, що він не вчиняв дій, які б порушували сімейні обов`язки або принижували честь і гідність іншого з подружжя, а припинення шлюбних відносин відбулося не з його ініціативи та не внаслідок його поведінки, а виключно через дії позивача. Відтак, представник відповідача просив не надавати подружжю строк дна примирення та розірвати шлюб. Розгляд справи просив здійснювати без участі сторони відповідача.
Судове засідання було відкладено до 16 березня 2026 року у зв`язку із наявністю права позивача надати відповідь на відзив.
26 січня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, подана позивачкою через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» 23 січня 2026 року, якою вона вказує, що твердження відповідача про те, що причиною розірвання шлюбу нібито стала її подружня зрада та перебування у близьких стосунках з іншим чоловіком не відповідають дійсності, є безпідставними, не підтверджені жодними доказами та жодним чином не стосуються предмета спору у даній справі. На думку позивача такі доводи викладені відповідачем виключно з метою сформувати негативне враження щодо позивача у близьких та знайомих, не маючи при цьому жодного юридичного значення для вирішення питання про можливість подальшого існування шлюбу. Позивач вважає, що причиною такої поведінки її чоловіка стала його образа за те, що вона прийняла рішення більше не перебувати в шлюбних стосунках, які вона вважає аб`юзивними.
Також, 09 березня 2026 року від позивачки надійшла заява, якою вона просила здійснювати розгляд справи без її участі та у якій підтримала свою позовну заяву.
Беручи до уваги, що справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін про судове засідання, тобто їх явка є не обов`язковою, враховуючи заяви сторін про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 06 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 941. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_5 .
Згідно із свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 від 04 лютого 2025 року позивачка змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », про що Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04 лютого 2025 року складено актовий запис № 18.
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження їх з відповідачем родини не є можливим, на що відповідач не заперечує та також просить розірвати шлюб.
Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу.
Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Щодо доводів позивача про пропуск відповідачем строку на подання відзиву на позов з огляду на те, що він зареєстрований в підсистемі «Електронний суд» та мав отримати ухвалу про відкриття провадження у справі у своєму електронному кабінеті, суд зазначає таке.
Як зазначила позивач у своєму позові - відомості про наявність у відповідача електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» відсутні. Копія позову з додатками була направлена позивачем відповідачу не в електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», а поштовим відправленням на адресу його зареєстрованого місця проживання.
Ухвала про відкриття провадження від 16 грудня 2025 року не направлялась судом відповідачу в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд». Докази отримання копії вказаної ухвали відповідачем станом на день подання його представником відзиву на позов в матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим суд не вбачав підстав для повернення відзиву відповідачу та взяв його до уваги при розгляді цієї справи.
Отже, за наявності встановлених обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з огляду на доводи відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.
Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).
Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 941 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2  (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Р. В. Котенко