Справа № 950/3840/25
2-о/950/26/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  
04 лютого 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
з участю секретаря - Іванової О.І., представника заявника - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє - двокат Василець Сергій Олексійович, заінтересована особа - Дніпровська міська рада про встановлення юридичного факту спільного проживання зі спадкодавцем;

В С Т А Н О В И В:
Представник заявника звернувся до суду з вищевказаною заявою, просить суд встановити юридичний факт спільного постійного проживання із спадкодавцем, а саме, що на день смерті та відкриття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 у квартирі за номером АДРЕСА_1 комунальну власність Лебединської міської територіальної громади.
У судовому засіданні представник заявника ствердив вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи - в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства.
Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини:
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Маріуполь Донецької області, а його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 21 вересня1961р. 
08 грудня 2000р. Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради на ім`я батька заявника, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на квартиру за номером АДРЕСА_2 . 
У вказаній квартирі з 03 березня 2000р. і до 19 грудня 2025 р. був зареєстрований і заявник - ОСОБА_2 , що підтверджується паспортом серія НОМЕР_3 , що виданий 31 січня 2011р. Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та Витягом з Реєстру територіальної громади від 19 грудня 2025р. 
Заявник проживав у квартирі за номером АДРЕСА_1 , якою користувався на правах оренди у її колишньої власниці ОСОБА_5 . Він до себе забрав і батька ОСОБА_3 , оскілький той потребував стороннього догляду.
25 жовтня 2023р. ОСОБА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Жураховським Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1773, придбав у ОСОБА_5 квартиру за номером АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Лебедині Сумської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 09 липня 2024р. 
Заявник не має змоги отримати копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , оскільки вона було знищене, що стверджено листами від Головного Управління статистики в Сумській області та від Лебединського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області. Такж зазначено, що наявний актовий запис про смерть № 397 від 09.07.2024 складений на ОСОБА_3 на підставі якого було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла квартира за номером АДРЕСА_2 .
Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Заявник, звернувшись до Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області (за місцем смерті ОСОБА_3 та відкриттям спадщини) для отримання консультації про порядок отримання свідоцтва про право на спадщину на успадковане ним майно, а саме квартиру за номером АДРЕСА_2 , отримав роз`яснення, що з урахуванням того, що на день смерті батько ніде не був зареєстрований, а місцем реєстрації заявника була адреса: АДРЕСА_3 , йому необхідно звернутися до Лебединського районного суду Сумської області для встановлення такого юридичного факту спільного проживання Заявника разом з батьком на день смерті останнього та відкриття спадщини. 
З відомостей щодо спадкової справи, що надані державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Лисенко В.Ф. встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкова справа не заводилася. Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.
Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). 
Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України).
Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Ч.3. ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України). 
Згідно ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Згідно правової позиції, викладеної зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019р. у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020р. у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021р. у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620 св 21) зроблено висновок про те, що державна реєстрація особи у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.
Ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
П.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Ч.1 ст.316 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Як зазначалося вище на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ніде не був зареєстрований. На день смерті вік ОСОБА_3 становив 86 років, що підтверджується записом у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_4 від 09 липня 2024р. Місце смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є м.Лебедин Сумської області, про що зазначено у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_4 від 09 липня 2024р.
Саме заявник отримав у Лебединському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про смерть батька. 
За життя протягом останніх років ОСОБА_3 тяжко хворів і потребував постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим Заявник змушений був забрати батька проживати до себе у 2021 році у м.Лебедин Сумської області. 
Дружина ОСОБА_3 померла значно раніше ще ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 06 вересня 2011р. і відповідно не могля здійснювати догляд за ним. 
Обставини, що на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за номером АДРЕСА_1 ствердили свідки: - ОСОБА_6 , яка пояснила, що вона проживає разом з заявником однією сім`єю, і що заявник ОСОБА_2 забрав до себе в м. Лебедин батька - ОСОБА_3 , оскільки він був 1937 року народження, особою похилого віку і потребував догляду. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він тривалий час знає заявника - ОСОБА_2 , йому відомо, що той забрав до себе свого старенького батька - ОСОБА_3 , який проживав в нього до смерті, проживали вони у квартирі за номером АДРЕСА_1 . 
Суд вислухавши представника заявника, свідків, вичивши матеріали справи, вважає, що Лебединським районним судом Сумської області має бути встановлено юридичний факт спільного постійного проживання із спадкодавцем, а саме, що на день смерті та відкриття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 у квартирі за номером АДРЕСА_1 . 
Керуючись ст. ст. 81, 315, 319, 258, 259, 268 ЦПК України, ст. ст. 1258, 1259, 1264 ЦК України, суд, -
Ухвалив:

Вимоги ОСОБА_2 , інтереси якого представляє - двокат Василець Сергій Олексійович, заінтересована особа - Дніпровська міська рада про встановлення юридичного факту спільного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.
Встановити юридичний факт спільного постійного проживання із спадкодавцем, а саме, що на день смерті та відкриття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 у квартирі за номером АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя       Роман БАКЛАНОВ