Справа № 507/236/26
Провадження № 1-кп/507/18/2026
Номер рядка звіту 93
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17.03.2026 року	селище Любашівка  	

Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району Одеської області кримінальне провадження № 12026162360000025 від 19.01.2026 відносно: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Демидівка Любашівського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , маючої на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , 
потерпілий: ОСОБА_5 , 
сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
03 січня 2026 року близько 12 години, точний час встановити під час досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де допомагала останній, помітила в господарському приміщенні смартфон «Samsung Galaxy А25 5G» 6/128 Gb, який знаходився на металевій діжці та був підключений до електричної розетки. Тоді ж таки, без перерви у часі, у ОСОБА_3 раптово виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме смартфона «Samsung Galaxy А25 5G» 6/128 Gb, що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій раптово-виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , знаходячись у тому ж місці і в той же час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та ігноруючи вказану обставину, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вона залишається непоміченою, в умовах воєнного стану введеного на території України (продовженого Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026, затвердженим Законом України № 14366 від 14.01.2026), через відчинені двері зайшла до господарського приміщення та таємно викрала вказаний смартфон марки «Samsung Galaxy А25 5G» 6/128 Gb, вартістю 5678 грн.
Надалі ОСОБА_3 розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5678 гривень.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення, чужого майна (крадіжка), вчинене, в умовах воєнного стану.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , винною у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала себе повністю, щиро розкаялася та розповіла про обставини вчинення крадіжки, зокрема розповіла, що дійсно 03 січня 2026 року вона перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де допомагала останній, помітила в господарському приміщенні смартфон «Samsung Galaxy А25 5G» 6/128 Gb, який знаходився на металевій діжці та був підключений до електричної розетки. Тоді ж таки вона вирішила викрасти вказаний телефон. Впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вона залишається непоміченою, через відчинені двері зайшла до господарського приміщення та таємно викрала вказаний смартфон марки «Samsung Galaxy А25 5G» 6/128 Gb. В подальшому, продала вказаний телефон. В скоєному кається, просила суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив суд суворо обвинувачену ОСОБА_3 , не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Обвинувачена окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнала кваліфікацію її дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування. 
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання нею кваліфікації її дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченої, показання якої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються та дослідженням документів, що її характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їй зрозуміло, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за частиною четвертою ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачена ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченої, пом`якшуючих вину обставин, думки потерпілого про призначення покарання відповідно до закону без позбавлення волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та їй можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не має.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
З обвинуваченої ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1337 грн. 10 коп.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 185 КК України та призначити їй покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. 
Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-26/1537-ТВ від 22.01.2026 в сумі 1337 грн. 10 коп.
Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу: мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі Galaxy А25 5 G 6/128 (SM-A256B/DSN) серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕН: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт на вказане майно, який було накладено ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 23 січня 2026 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.  
Копію вироку вручити учасникам процесу негайно.

Суддя: ОСОБА_1