Справа № 694/89/26 
провадження № 2/694/630/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, 
в с т а н о в и в:
15.01.2026 року  ОСОБА_1 через представника – адвоката Бабенко Руслана Володимировича звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на дитину з ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.12.2014 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Звенигородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 189. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбно-сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися в зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя, цінності, ведення спільного господарства, внаслідок чого постійно виникали сварки та непорозуміння. Збереження сім`ї на думку позивача є неможливим. На примирення не згідна. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. 
Ухвалою суду від 28.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16.03.2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Розляд справи проводити без її участі.
Ухвалою суду від 24.03.2026 року позовні вимоги про стягнення аліментів залишено без розгляду.
Відповідач  ОСОБА_2  в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. До заяви додав копію посвідчення про наявність у нього інвалідності ІІ групи.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 31.12.2014 року у Звенигородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 189, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 31.12.2014 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « ОСОБА_5 » (а.с. 11).
Від шлюбу подружжя має малолітню дитину  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не

допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.
Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.
Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів сторін, різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки, на примирення позивач не згідна. Відповідач визнав позов та не заперечує проти розірвання шлюбу.
За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує лише формально, збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн. 
Разом з тим, відповідач також є особою з інвалідністю II групи, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 , надана суду, а тому відповідно до п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, судовий збір у даній справі не підлягає стягненню з відповідача та відноситься на рахунок держави.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
В позовній заяві позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн. На підтвердження понесених витрат позивач надала копію договору про надання правничої допомоги від 14.01.2026 року, розрахунок, акт виконаних робіт до вказаного договору та платіжну інструкцію про оплату таких витрат на суму 7500 грн.
Надані позивачем документи є належними та допустимими для підтвердження витрат на правничу допомогу, однак, враховуючи те, що такі витрати було понесено позивачем у справі за двома позовними вимогами, а в подальшому позивач заявила клопотання про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів без розгляду, суд вважає за доцільне розділити документально підтверджені витрати на правничу допомогу порівну між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3750 грн.
На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 280-282, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31.12.2014 року у Звенигородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 189 - розірвати.
Шлюб припиняється у день набрання законної сили даним рішенням суду.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в сумі 3750  (три тисячі сімсот п`ядесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач:   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , 
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони

можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.М. Кравченко