ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2026 року	справа № 380/4574/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовський Р.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофер Україна" (79069, Львівська обл., Львівський р-н., м. Львів, вул. Шевченка, буд. 329, ЄДРПОУ 39727457) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ЄДРПОУ 43968090) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофер Україна" до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 04 березня 2026 року № 8911/13-01-07-02-4 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі двісті вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 25 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 4 квітня 2019 року між ТзОВ «Гофер Україна» та ПП «ОРСА» було укладено Договір №04/2019 про надання послуг з поточного ремонту залізничної під`їзної колії. На виконання умов Договору 27.12.2019 ПП «ОРСА» в повному обсязі та належним чином надало послуги з поточного ремонту залізничної під`їзної колії, що прилягає до ТОВ «Гофер Україна». Факт реального виконання ремонтних робіт та їх прийняття Позивачем підтверджується належним чином оформленими первинними документами щодо виконання робіт за Договором. Виконання договірних зобов`язань ПП «ОРСА» підтверджується платіжними інструкціями, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, Актом приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3. ПП «ОРСА» склало підсумкову відомість ресурсів по об`єкту: поточний ремонт під`їзної залізничної колії, що прилягає до ТОВ «Гофер Україна», де зафіксовано фактичні витрати матеріалів та праці. Вказує, що роботи з поточного ремонту під`їзної колії виконані повністю, у Позивача не було зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт. Договір та Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року підписані і скріплені печатками ПП «ОРСА» та Позивача, сторони Договору не заперечують його вчинення та Договір не визнавався недійсним у судовому порядку. При цьому виконані роботи мають матеріалізований результат, що виключає можливість їх формального документального оформлення без фактичного виконання. Зазначає, що факт виконання робіт з поточного ремонту та мета здійснення такої операції підтверджується не лише належним чином оформленими первинними документами, а й справним станом колії, що дозволило Позивачу продовжувати її експлуатацію. У Позивача не було підстав сумніватись щодо можливості ПП «ОРСА» виконати зобов`язання за Договором та вважати, що контрагентом могли бути допущені порушення законодавства під час здійснення господарської діяльності. Відсутність у ПП «ОРСА» матеріальних та трудових ресурсів, як вказує Відповідач в податковому повідомленні-рішенні, не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а основні та транспортні засоби можуть перебувати в ПП «ОРСА» на праві оренди або лізингу. Податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання сама по собі не може бути самостійною підставою для висновку про нереальність господарських операцій і навіть за умови порушення ПП «ОРСА» вимог податкового законодавства це тягне відповідальність та негативні наслідки виключно для нього. Стверджує, що задекларований за грудень 2019 р. податковий кредит з податку на додану вартість в розмірі 175 013 грн. по взаєморозрахунках з ПП «ОРСА було сформовано правомірно. Позивач обґрунтовано виходив із того, що тлумачення норм податкового законодавства не покладає на платника податків обов`язку перевіряти податкову дисципліну контрагента чи стан ланцюга послуг, а також контролювати дотримання контрагентами правил ведення господарської діяльності. Просив позов задовольнити.
Відповідач у своїх запереченнях вказує, що перевіркою ТзОВ ,,Гофер Україна” (39727457) встановлено здійснення підприємством господарських операцій із придбання робіт в ПП ,,ОРСА” (34814639, нова назва ПП «ТРАЙТ») за період грудень 2019 року, які фактично не відбувались. У зв`язку з цим податкові та видаткові накладні не мають юридичної сили первинних документів, відповідно, ТзОВ ,,Гофер Україна” неправомірно відображено у регістрах бухгалтерського обліку взаємовідносини з ПП ,,ОРСА” (34814639) за період грудень 2019 року. Згідно з поданою звітністю (Фінансова звітність малого підприємства № 1-м) станом на 31.12.2019 основні засоби відсутні. За 4 квартал 2019 року, подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, згідно якого в грудні 2019 року 2 працюючі особи. Остання подана звітність: декларація з ПДВ за червень 2022. Проведеним аналізом наявних в ПП ,,ОРСА” трудових ресурсів – незначна їх кількість з однієї сторони та значний обсяг фактично оформлених ПП ,,ОРСА” операцій з реалізації робіт для ТзОВ ,,Гофер Україна” з другої сторони, передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу із відповідними фаховими знаннями. Відповідно до поданих звітів про нарахування єдиного внеску (додаток 4-ДФ) не встановлено виплат ПП ,,ОРСА” за ознакою доходу 157 ,,Дохід, виплачений самозайнятій особі” за отримані будівельні роботи іншим суб`єктам господарювання. Згідно з даними ІТС „Податковий блок” та Єдиного реєстру податкових накладних, ПП ,,ОРСА” у грудні 2019 року не залучало субпідрядні організації, послуг оренди спеціалізованої техніки, та не придбавало матеріали зазначені в актах (шпали, болти, прокладки) для виконання робіт для ТзОВ ,,Гофер Україна”. ПП «ОРСА», ПП «АКОРД КОРПОРЕЙТ», ТОВ «АТОН ДЖЕЙ» здійснюють маніпуляцію податковою звітністю, формуючи податковий кредит за рахунок імітації виконання робіт, які фактично не можуть здійснюватися за своєю специфікою, що в подальшому дає змогу формувати податкові зобов`язання для третіх осіб та мінімізувати сплату податків. В ході проведення перевірки встановлено ряд факторів, що свідчить про ,,дефектність” документів та нереальність проведених операції з придбання товару/послуг, а саме:ПП ,,ОРСА” та контрагнети ТОВ «Акорд Корпорейт», ТОВ «Антон Джей`не могли фактично здійснювати вищенаведені господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, недостатньої чисельності трудових ресурсів та відсутності матеріалів, необхідних для здійснення даних робіт;відсутність інформації про власні або орендовані фонди, достатньої чисельності (наявної чисельності) працівників у ТОВ "АТОН ДЖЕЙ", ТОВ "АКОРД КОРПОРЕЙТ" (постальників зазначеного виду робіт), які згідно ланцюга постачання останнім були передані для ПП ,,ОРСА” (нова назва ПП ,,ТРАЙТ”) та передані ТзОВ ,,Гофер Україна” , які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності зазначених субєктів господарювання; не підтвердження факту постачання послуг на адресу ТзОВ ,,Гофер Україна”, відповідно до податкової інформації, отриманої (зібраної) в межах ст.74 Податкового кодексу. Оскільки реальність вчинення господарських операцій ПП ,,ОРСА” відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, виконання робіт, а не задекларований на папері, у ТзОВ ,,Гофер Україна” не було підстав для податкового обліку вказаних операцій (придбання робіт/послуг у ПП ,,ОРСА”). Фінансово-господарська діяльність ПП ,,ОРСА” здійснювалась поза межами правового поля, з метою штучного формування податкового зобов`язання, а отже наданням податкової вигоди третім особам (контрагентам-покупцям), зокрема для ТзОВ ,,Гофер Україна”. Відносно контрагента позивача – ПП «ОРСА» та подальших контрагентів (субпідрядників) ТОВ «Акорд Корпорейт», ТОВ «Атон Джей» – прийняті рішення комісії контролюючого органу про відповідність таких платників податку критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Щодо діяльності ТОВ «Акорд Корпорейт», ТОВ «Атон Джей» наявні кримінальні провадження, відкриті за ознаками кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності, зокрема пов`язаних із фіктивним підприємництвом, ухиленням від сплати податків та документальним оформленням безтоварних операцій. В межах таких проваджень досліджуються обставини створення та використання зазначених суб`єктів господарювання як інструменту для формування штучного податкового кредиту іншим підприємствам. Зібрані матеріали свідчать про реєстрацію субєкта господарювання ПП «ОРСА» та контрагентів ТОВ «Акорд Корпорейт», ТОВ «Атон Джей» без реальної мети здійснення господарської операції та лише документальне оформлення таких операцій, тобто надання послуг з мінімізації податку на додану вартість. Враховуючи в комплексі наведені обставини у їх сукупності вбачається відсутність реальних господарських операцій та правомірність дій контролюючого органу. Просив у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою судді від 27.02.2026 прийнято до провадження адміністративну справу №380/6432/25 та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 13.04.2026 відмовлено у задоволенні клдопотання про розгляд справи у судовому засіданні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 29.01.2026 № 478-ПП ,,Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ,,Гофер Україна” (39224698) проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ ,,Гофер Україна” (39224698) з питань проведення взаємовідносин із ПП ,,ОРСА” (34814639, нова назва ПП ,,ТРАЙТ”) за період грудень 2019 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових декларацiях з податку на прибуток пiдприємств.
Перевіркою ТзОВ ,,Гофер Україна” (39727457) встановлено здійснення підприємством господарських операцій із придбання робіт в ПП ,,ОРСА” (34814639, нова назва ПП «ТРАЙТ») за період грудень 2019 року, які фактично не відбувались. У зв`язку з цим податкові та видаткові накладні не мають юридичної сили первинних документів, відповідно, ТзОВ ,,Гофер Україна” неправомірно відобразило у регістрах бухгалтерського обліку взаємовідносини з ПП ,,ОРСА” (34814639) за період грудень 2019 року.
За результатами перевірки складено акт від 12.02.2026 №5998/13-01-07-02/39727457 та встановлено порушення вимог: п.198.1, п.198.2, 198.3, ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємство занизило податок на додану вартість всього у сумі 175 013 грн, в тому числі за грудень 2019 року у сумі 175 013 гривень.
13.10.2025 ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення №47034/13-01-07-06, яким донараховано податок на додану вартість в загальній сумі – 218 766,25грн, в т.ч. основний платіж – 175 013,00 грн. та штрафна санкція – 43 753, 25 грн.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до п.п.14.1.36. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність – діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Відповідно до п.п.14.1.182 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит – сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу.
Згідно з пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 Податкового кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
За змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК встановлено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК.
Підставами для формування податкового кредиту з ПДВ (з позиції судів України) є наявність належно оформленої податкової накладної, сплата грошових коштів контрагенту у сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.
З аналізу вказаних положень податкового законодавства вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Зазначена правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 28 квітня 2020 року у справі № 826/15568/16, від 10 квітня 2020 року у справі № 808/954/17, від 09 вересня 2021 року у справі № 460/2315/19.
Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового документального підтвердження сум податкового кредиту, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце. Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому, Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Крім того, при вирішенні податкових спорів суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.
Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.
Суд зазначає, що однією з підстав для невизнання контролюючим органом формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з вказаними контрагентом слугував висновок відповідача про ,,дефектність” документів та нереальність проведених операції з придбання товару/послуг, а саме: ПП ,,ОРСА” та контрагенти ТОВ «Акорд Корпорейт», ТОВ «Антон Джей» не могли фактично здійснювати вищенаведені господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, недостатньої чисельності трудових ресурсів та відсутності матеріалів, необхідних для здійснення даних робіт; відсутність інформації про власні або орендовані фонди, достатньої чисельності (наявної чисельності) працівників у ТОВ "АТОН ДЖЕЙ", ТОВ "АКОРД КОРПОРЕЙТ" (постальників зазначеного виду робіт), які згідно ланцюга постачання останнім були передані для ПП ,,ОРСА” (нова назва ПП ,,ТРАЙТ”) та передані ТзОВ ,,Гофер Україна” , які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності зазначених суб`єктів господарювання; не підтвердження факту постачання послуг на адресу ТзОВ ,,Гофер Україна”, відповідно до податкової інформації, отриманої (зібраної) в межах ст.74 Податкового кодексу.
Суд встановив, що 4 квітня 2019 року між ТОВ «Гофер Україна» та ПП «ОРСА» було укладено Договір № 04/2019 про надання послуг з поточного ремонту залізничної під`їзної колії (далі – Договір).
Згідно з п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується надати послуги з поточного ремонту залізничної під`їзної колії, що прилягає до ТОВ «Гофер Україна» (далі – роботи) для Замовника, відповідно до Погоджених пропозицій від Виконавця в термін 90 (дев`яносто) днів з моменту підписання Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці Роботи.
Відповідно до п. 3.1. Договору вартість робіт з ремонту залізничної під`їзної колії визначається на підставі пропозиції від Виконавця та відповідно до Договірної ціни та становить 1 050 077,21 грн, у тому числі ПДВ.
Згідно з п. 5.1. Договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється на підставі Акту приймання-передачі Робіт.
На виконання умов вказаного Договору ПП «ОРСА» надало послуги з поточного ремонту залізничної під`їзної колії, що прилягає до ТОВ «Гофер Україна».
Суд дослідив первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та встановив, що задекларований за грудень 2019 року податковий кредит з податку на додану вартість в розмірі 175 013 грн по взаєморозрахунках з ПП «ОРСА було сформовано правомірно.
Суд зазначає, що факт реального виконання ремонтних робіт та їх прийняття Позивачем підтверджується належним чином оформленими первинними документами щодо виконання робіт за Договором, а саме: 6 грудня 2019 року Позивач за виконання вищевказаних робіт перерахував ПП «ОРСА» грошові кошти в розмірі 600 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 145 від 06.12.2019, № 149 від 09.12.2019, № 204 від 27.12.2019, № 252 від 18.02.2020.
Наведені господарські операції Позивач належно відобразив у бухгалтерському обліку відповідно до картки рахунку 631 за період січень 2019 року — липень 2020 року.
Виконання договірних зобов`язань ПП «ОРСА» підтверджується також підписаним Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року форми № КБ-2в від 27.12.2019 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року форми КБ-3 від 27.12.2019, згідно з якими вартість виконаних робіт з ПДВ становить 1 050 077,21 грн.
Позивач стверджує, що роботи з поточного ремонту під`їзної колії виконані повністю, у Позивача не було зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт; договір та Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року підписані і скріплені печатками ПП «ОРСА» та Позивача; сторони Договору не заперечують його вчинення та Договір не визнавався недійсним у судовому порядку; виконані роботи мають матеріалізований результат, що виключає можливість їх формального документального оформлення без фактичного виконання.
Вищевказані документи містять достатні дані про зміст та обсяг господарських операцій, їх учасників, дату і місце їх складання, а, отже, підтверджують фактичне здійснення спірних господарських операцій з придбання позивачем товару та робіт (послуг).
Тоді як, контролюючим органом не надано допустимих та достовірних доказів, а судами під час розгляду справи не було встановлено, що відомості, які містяться в первинних документах є неповними, недостовірними, суперечливими або такими ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Слід також зазначити, що висновки контролюючого органу щодо обставин господарських операцій між позивачем та ПП «ОРСА» викладені відповідачем у акті перевірки та які стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не ґрунтуються на оцінці первинної документації, зокрема, контролюючим органом, не встановлено дефектності вказаних первинних документів.
Так, у вказаному акті перевірки відповідачем лише зазначено про відсутність інформації про власні або орендовані фонди, достатньої чисельності (наявної чисельності) працівників у ТОВ "АТОН ДЖЕЙ", ТОВ "АКОРД КОРПОРЕЙТ" (постачальників зазначеного виду робіт), які згідно ланцюга постачання останнім були передані для ПП ,,ОРСА” (нова назва ПП ,,ТРАЙТ”) та передані ТзОВ ,,Гофер Україна”, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності зазначених суб`єктів господарювання.
При цьому, контролюючий орган не зазначив та не конкретизував, які саме дані не відповідають змісту господарських операцій позивача з ПП ,,ОРСА”. 
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що контролюючий орган зробив висновки про порушення податкового законодавства Позивачем ретроспективно та виключно на підставі негативної податкової інформації, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів, стосовно ПП «ОРСА», незважаючи на фактичний рух активів між ТОВ «Гофер Україна» і ПП «ОРСА», що підтверджується первинною документацією, та реальне вчинення господарської операції з надання послуг з поточного ремонту залізничної під`їзної колії з метою їх використання в своїй господарській діяльності. Податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання сама по собі не може бути самостійною підставою для висновку про нереальність господарських операцій і навіть за умови порушення ПП «ОРСА» вимог податкового законодавства це тягне відповідальність та негативні наслідки виключно для нього.
Будь-яких інших зауважень до первинних документів відповідачем у акті перевірки не зазначено, а аналіз господарських операцій позивача з ПП ,,ОРСА” зводиться виключно до цитування відповідачем податкової інформації щодо контрагента позивача (щодо кількості працюючих, вартості основних фондів тощо) та контрагентів за ланцюгом постачання товарів/послуг.
Відсутність у ПП «ОРСА» матеріальних та трудових ресурсів, як вказує Відповідач в податковому повідомленні-рішенні, не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а основні та транспортні засоби можуть перебувати в ПП «ОРСА» на праві оренди або лізингу. Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21.03.2023 р. у справі № 640/861/19, від 21.10.2020 р. у справі № 140/1845/19.
Суд звертає увагу, що за змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи, які повинні мати обов`язкові реквізити. Крім того, відповідно до абзацу дев`ятого частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Також підставою для визнання операцій безтоварними є висновок, що суб`єкти господарювання не звітували і є ризикованими. Так податковий орган щодо кожного з контрагентів контрагента позивача вказує, що вони не подають податкової звітності, по них комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняла Рішення про відповідність платників податку на додану вартість критеріям ризиковості, а всі контрагенти: ПП «ОРСА», ПП «АКОРД КОРПОРЕЙТ», ТОВ "АТОН ДЖЕЙ" здійснюють маніпуляцію податковою звітністю, формуючи податковий кредит за рахунок імітації виконання робіт, які фактично не можуть здійснюватися за своєю специфікою, що в подальшому дає змогу формувати податкові зобов`язання для третіх осіб та мінімізувати сплату податків.
Однак, це також не може бути підставою для визнання операцій безтоварними і донарахувань податкових зобов`язань по ТзОВ «Гофер Україна».
Суд зазначає, що контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій фактично лише на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в інформаційно-аналітичних ресурсах ДПС, відповідно до якої контрагенти позивача не мають достатніх трудових та матеріальних ресурсів для ведення відповідної господарської діяльності, не підтвердженість ланцюга постачання/надання товарів/послуг.
При цьому на підтвердження вказаної інформації відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, як того вимагають приписи процесуального закону.
Інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем. Доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару позивачу надано не було, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які б свідчили про протиправну поведінку як позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними.
Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 03.10.2019 у справі № 811/3223/14, від 16.04.2020 у справі № 810/3443/18, від 30.09.2021 у справі № 400/1986/19, яку суд враховує під час вирішення цієї справи.
Суд не бере до уваги податкову інформацію щодо окремих контрагентів контрагента позивача, яка свідчить про неможливість виконання контрагентами господарських операцій у зв`язку з недостатністю матеріальних та трудових ресурсів, оскільки така не є беззаперечним доказом недостатності матеріальних та трудових ресурсів для виконання вказаних договірних зобов`язань, а відтак не може підтверджувати обставини на які посилається контролюючий орган.
Твердження відповідача про неможливість виконання контрагентами господарських операцій є необгрунтованим, оскільки між позивачем та контрагентом наявні господарські правовідносини, оформлені відповідними договорами, які передбачають оплату за проведені роботи. Матеріали справи містять відповідні платіжні доручення на користь вказаного контрагента на оплату за роботу.
Суд зазначає, що належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження посилань щодо нереальності спірних господарських операцій контролюючим органом надано не було, матеріали справи таких не містять.
Контролюючий орган на виконання передбаченого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку не навів переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах є недостовірними.
Контролюючий орган зробив відповідні висновки на підставі аналізу інформації, а не доказів, інформація (без документального підтвердження), на яку посилається відповідач, як на підставу нереальності господарських операцій, не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону.
Таким чином, вищенаведене доводить протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внаслідок недоведеності складу податкового правопорушення, що має наслідком його скасування.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не були дотримані.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,
вирішив:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 4 березня 2026 року № 8911/13-01-07-02-4 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі двісті вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 25 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: вул. Стрийська, 35, Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофер Україна" (79069, Львівська обл., Львівський р-н., м. Львів, вул. Шевченка, буд. 329, ЄДРПОУ 39727457) 2662,40 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович