ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 березня 2026 року справа №200/1574/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,
секретар судового засідання – Олєнікова О.Г.,
за участю: представників відповідача Калініченко О.С., Рад Н.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2025 року та від 2 лютого 2026 року у справі № 200/1574/25 (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

Райзман Олександр Якович в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач) про:
- визнання протиправною відмову від проведення перерахунку, індексації та поновлення виплати пенсії, починаючи з 01.01.2008 із компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 01.01.2008 по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, з виплатою пенсії на вказаний позивачем банківський рахунок;
- зобов`язання відновити позивачу з 01.01.2008 на загальних підставах, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262- XII, виплату пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, з одночасним перерахунком та індексацією пенсії, починаючи з 01.01.2008, з компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 01.01.2008 по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, з виплатою пенсії на вказаний позивачем банківський рахунок. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмову, зобов`язанян вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 10 лютого 2025 року № ВЕБ-05001-Ф-С-25-024588.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 10 лютого 2025 року № ВЕБ-05001-Ф-С-25-024588, прийняти відповідне рішення, яким поновити позивачу з 07 жовтня 2009 року нарахування та виплату пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до положень Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та виплатити заборгованість, що утворилась, на визначений ним банківський рахунок.
Визначено допустити негайне виконання рішення в межах стягнення присуджених сум пенсії за один місяць.
Рішення набрало законної сили 17 липня 2025 року.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області строк для надання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині негайного виконання рішення суду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області місячний строк з дня отримання цього додаткового судового рішення подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині негайного виконання рішення суду в межах стягнення присуджених сум пенсії за один місяць. 
19 травня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надало звіт про виконання рішення суду у справі.
Ухвалою суду від 21 травня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині нарахування позивачу присуджених сум пенсії за один місяць.
Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від штрафу за невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині негайного виконання.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць протягом 15 (п`ятнадцять) днів з дня отримання цієї ухвали суду.
05 червня 2025 року відповідачем надано звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою суду від 12 червня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць.
Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від штрафу за невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині негайного виконання.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали суду.
25 червня 2025 року відповідачем надано звіт про виконання вказаного вище рішення суду.
Ухвалою суду від 01 липня 2025 року встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць протягом 1 (одного) місяця з дня отримання цієї ухвали суду.
14 липня 2025 року представник позивача надав до суду клопотання, у якому просив вжити заходів примусу відповідача до невідкладного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі № 200/1574/25.
17 липня 2025 року відповідачем до суду надано звіт про виконання рішення суду.
18 липня 2025 року позивач надав до суду заяву, у якій просив визнати звіт відповідача від 17.07.2025 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі №200/1574/25, в частині, зверненій до негайного виконання, як таким, що не підтверджує виконання судового рішення.
Відмовити відповідачу у прийнятті звіту від 17.07.2025 про виконання судового рішення у справі.
За тривале невиконання без поважних причин рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі №200/1574/25 накласти на начальника Головного управління ПФУ в Донецькій області (вказати адресу, ПІБ, РНОКПП) штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць протягом 1 (одного) місяця з дня отримання цієї ухвали суду.
Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області банківську виписку щодо перерахування пенсії позивачу, актуальну на дату подання звіту про виконання рішення суду у цій справі.
28 серпня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано звіт про виконання рішення суду в частині присудження до негайного виконання.
28 серпня 2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою, у якій просив суд відмовити у прийнятті звіту відповідача.
Просив суд: 
- визнати звіт відповідача від 28.08.2025 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі №200/1574/25 в частині, зверненій до негайного виконання, як таким, що не підтверджує виконання судового рішення;
- відмовити відповідачу у прийнятті звіту від 28.08.2025 про виконання судового рішення у справі;
- накласти на начальника Головного управління ПФУ в Донецькій області (вказати адресу, ПІБ, РНОКПП) штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
- штраф стягнути: 60560 гривень на користь державного бюджету України; 60560 гривень на користь ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області протягом 10 днів надати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі №200/1574/25;
- попередити відповідача про накладення повторного штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, у разі ненадання звіту або невиконання судового рішення;
- повідомити Пенсійний фонд України про ухилення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від здійснення повноважень щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі №200/1574/25.
Ухвалою суду від 8 вересня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць протягом 1 (одного) місяця з дня отримання цієї ухвали суду.
Заяву представника позивача про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково.
Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – Рад Наталію Сергіївну (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) штраф за невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – Рад Наталії Сергіївни (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 штраф у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – Рад Наталії Сергіївни (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України (місцезнаходження: 01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5, код ЄДРПОУ 26255795) штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині, присудженій до негайного виконання.
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 ) штрафу за невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі № 200/1574/25 в частині виплати позивачу присуджених сум пенсії за один місяць у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року по справі №200/1574/25 - задоволено.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі №200/1574/25 - скасовано.
У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 вересня 2025 року про скасування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, застосованого ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 у розмірі 60560 грн - відмовлено.
15 грудня 2025 року відповідач звернувся до суду із клопотанням, у якому просив суд звільнити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу за неповне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 200/1574/25 у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60560,00 грн., накладеного ухвалою від 08.09.2025 в межах розгляду звіту.
Клопотання мотивоване тим, що рішення суду виконано, що підтверджено доказами, а дії на його виконання є достатніми і вичерпними, а саме:
1. ОСОБА_3 з 07 жовтня 2009 року нарахування та виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” (далі - Закон № 2262).
2. Нарахована позивачу сума доплати за результатами перерахунку пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 31 серпня 2025 року, яка склала 538603, 82 грн.
3. Виплачено позивачу зобов`язання в межах “негайного” виконання суми пенсії за один місяць (у сумі 1485,54 грн), залишок заборгованості склав 537118,28 грн.
4. Забезпечено Позивачу виплату боргового зобов`язання в листопаді 2025 у відповідності з виділеними на означені цілі асигнуваннями з державного бюджету (Закон України “Про Державний бюджет на 2025 рік”) та порядку її погашення згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 “Про затвердження порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень” (далі – Постанова № 821), якою передбачено загальнодержавний механізм поетапної виплати боргових зобов`язань за рішенням суду, та яка є обов`язковою для виконання Головним управлінням, в загальній сумі 374,70 грн.
Погашення боргового зобов`язання виконано на підставі наступних нормативно-правових актів та в наступній послідовності.
Відповідно до статті 8 Закону № 2262-XII, виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року №?21-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року №?35-1), план доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на 2025 рік затверджено 22 вересня 2025 року.
Механізм фінансування видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій визначено пунктом 25 розділу “Прикінцеві положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”.
Виплата боргових ретроспективних зобов`язань по нарахованих на виконання рішень суду сум проводиться щомісяця одержувачам, включеним до загального переліку станом на початок місяця, що передує місяцю виплати (Постанова № 821).
Відповідно до обсягів виділених з державного бюджету на погашення боргових зобов`язань за рішеннями судів асигнувань (Закон України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”), механізму погашення зобов`язань за рішенням судів (Закон України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”) та порядку виплати сум зобов`язань одержувачам виплат (Постанова № 821), поетапне погашення заборгованості здійснювалось Головним управлінням наступним чином. Головне управління сформувало перелік одержувачів пенсій, нарахованих на виконання судових рішень, до якого включено ОСОБА_4 .
Головним управлінням зафіксовано в обліковій системі Пенсійного фонду України суму боргових зобов`язань на виконання рішення суду на користь ОСОБА_5 
Виплата здійснювалась у порядку включення до переліку одержувачів на початок місяця.
Виділені бюджетні асигнування розподілялись між усіма одержувачами пропорційно нарахованим сумам пенсій.
Перша та друга виплата позивачу, розрахована таким чином, склала 374,70 грн (187,35 х 2): 22.11.2025 — 187,35 грн; 26.11.2025 — 187,35 грн.
5. Залишок заборгованості становить 536743,58 грн. Він зафіксований у передбаченій Порядком обліковій системі Пенсійного фонду України. В подальшому виплати будуть продовжуватись згідно виділених з державного бюджету асигнувань та вищеозначеного порядку (п. 5 Постанови № 821).
6. Забезпечено взаємодію з Пенсійним фондом України та відправлено 5 звернень для виділення бюджетних асигнувань на виплату ретроспективних сум (звернення від 26.08.2025, 08.09.2025, 03.10.2025, 13.11.2025 та 02.12.2025).
7. Ведеться регулярний контроль за перерахунками та фактичним надходженням виплат на банківський рахунок позивача.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про звільнення начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу за неповне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 200/1574/25 у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60560,00 грн., накладеного ухвалою від 08.09.2025 в межах розгляду звіту – відмовлено.
5 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду із заявою про виправлення помилки/внесення додаткових даних до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп. 
Представником позивача в заяві зазначено наступне.
Згідно з п. 3 частини 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі має бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я, по батькові, адреса місця проживання або перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника – фізичної особи. Позивач у заяві від 28.08.2025 у справі №200/1547/25 про накладення штрафу просив суд вказати у ухвалі суду, яка є виконавчим документом у справі, персональні дані начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як боржника, у тому числі: ідентифікаційний код, прізвище, ім`я, по батькові, адреса місця проживання або перебування. Такі дані у ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 не вказані, що не дозволяє пред`явити його в якості виконавчого документа.
В зв`язку з чим представник позивача просив суд виправити помилки/внести додаткові дані до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятдесят шістдесят) грн 00 коп., шляхом зазначення персональних даних начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в тому числі: ідентифікаційний код боржника, прізвище, ім`я, по батькові, адреса місця проживання або перебування.
13.01.2026 представником позивача надано додатково до заяви від 02.01.2025 про виправлення помилки/внесення додаткових даних до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 про накладення штрафу повідомлення головного державного виконавця Герасенкової Д.В. Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12.01.2026 року № 811 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. 
Ухвалою суду від 19 січня 2026 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про виправлення помилки в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25. Визначено повідомити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Рад Наталію Сергіївну про розгляд заяви про представника позивача про виправлення помилки в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25 та запропоновано надати письмові пояснення щодо заяви представника позивача про виправлення помилки в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25 впродовж 5 днів з дати отримання даної ухвали.
Дана ухвала суду була отримана позивачем та його представником, відповідачем в електронному кабінеті підсистеми “Електронний суд” 19.01.2026 року. Також, ця ухвала направлена 19.01.2026 року за місцем роботи ОСОБА_2 на електронну адресу ГУ ПФУ в Донецькій області. 
Представником відповідача до суду наданий відзив, у якому вона заперечувала проти задоволення клопотання з наступних підстав.
У тексті ухвали від 08.09.2025 відсутні описки або очевидні арифметичні помилки. Вимоги заявника спрямовані на фактичну зміну та доповнення судового рішення. Заява подана з порушенням меж ст. 253 КАС України та не підлягає задоволенню.
Повідомлення органу державної виконавчої служби про неприйняття ухвали до виконання з мотивів невідповідності вимогам Закону України “Про виконавче провадження” стосується стадії виконання судового рішення та не свідчить про наявність у тексті ухвали описок або очевидних арифметичних помилок у розумінні статті 253 КАС України.
Набуття ухвалою статусу виконавчого документа, а також зауваження органу примусового виконання щодо її реквізитів, не надають суду повноважень доповнювати судове рішення новими відомостями або змінювати його зміст у порядку виправлення описки. Таким чином, наведене повідомлення ДВС не може бути підставою для застосування статті 253 КАС України, оскільки така процедура має виключно технічний характер і не спрямована на усунення питань, пов`язаних з виконанням судового рішення.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2026 року заяву представника позивача про виправлення помилки в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25 – задоволено частково.
Виправлено помилку в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25.
Вважати вірним в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25 реквізити боржника, керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – ОСОБА_2 : РНОКПП: НОМЕР_2 , місце роботи – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).
В задоволенні решти вимог – відмовлено.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду від 26.12.2025, посилаючись на порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про звільнення від штрафу від 15.12.2025 та звільнити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу за неповне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 200/1574/25 у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60560,00 грн, накладеного ухвалою від 08.09.2025 в межах розгляду звіту; зупинити виконання ухвали суду від 8 вересня 2025 року за результатами розгляду звіту про виконання рішення суду до закінчення апеляційного провадження.
Апелянт зазначив, що за результатами розгляду звіту 08.09.2025 судом застосовано до керівника Головного управління захід процесуального примусу у вигляді штрафу, втім 23.09.2025 ухвалою означеного суду цей захід примусу скасовано, чим було закріплено висновок про факт виконання судового рішення, належні (достатні і вичерпні) дії Головного управління/керівника Головного управління щодо виконання судового рішення на момент розгляду звіту (що відповідає п.5 ст. 382 КАС України). 
Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набрала законної сили та не підлягала апеляційному оскарженню. Проте 13.11.2025 постановою апеляційної інстанції (на скаргу позивача) було скасовано ухвалу суду першої інстанції від 23.09.2025. Внаслідок цього було фактично відновлено чинність ухвали від 08.09.2025, оскільки скасування акту, який припинив дію іншого акту, відновлює дію останнього (правовий принцип «reviviscence of legal act» «відродження дії правового акта, що була припинена»). З цього моменту у Головного управління виникла реальна можливість та юридична необхідність повторно звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення від сплати штрафу.
Посилання суду першої інстанції на відсутність ретроактивної дії обставин , що виникли після накладення штрафу, є помилковим, оскільки питання звільнення від сплати штрафу не пов`язане з дією норм права у часі, а стосується оцінки фактичного стану виконання судового рішення та досягнення мети судового контролю Частина п`ята статті 382-3 КАС України не містить застережень щодо можливості вирішення питання про звільнення від штрафу виключно під час первинного розгляду звіту, а встановлює критерії оцінки дій керівника суб`єкта владних повноважень на момент їх судової перевірки, зокрема з урахуванням фактичного завершення судового контролю.
Суд першої інстанції фактично ототожнив клопотання про звільнення від штрафу з переглядом ухвали про його накладення мають різну процесуальну природу , хоча ці правові інститути : ухвала про накладення штрафу є формою реагування суду на стан виконання рішення на певний момент часу, тоді як клопотання про звільнення від штрафу спрямоване на оцінку подальших дій суб`єкта владних повноважень і встановлення факту досягнення мети судового контролю - реального виконання судового рішення. 
Таким чином, суд першої інстанції безпідставно застосував підхід, притаманний перегляду судових рішень, до процесуального механізму, який за своєю правовою природою є динамічним та оціночним, що призвело до неправильного застосування частини п`ятої статті 382-3 КАС України та постановлення оскаржуваної ухвали з істотним порушенням норм процесуального права. що є підставою для її скасування.
Суд першої інстанції при розгляді справи не взяв до уваги, що Головне управління вжило всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду, що підтверджується наданим листуванням із позивачем та банком, платіжними документами та іншими доказами. Затримки у виконанні мали виключно технічний характер та були пов`язані з наданням позивачем некоректних або неповних банківських реквізитів і документів, що посвідчують особу, а також з особливостями їх перевірки через проживання позивача за кордоном. Відповідальність за ці обставини не може покладатися на Головне управління.
Суд першої інстанції, вирішивши питання про відмову у задоволенні клопотання щодо звільнення керівника Головного управління від сплати штрафу у письмовому провадженні без виклику керівника, фактично позбавив його можливості: надати усні пояснення; подати додаткові письмові доводи і докази; заявити клопотання про витребування доказів або отримання уточненої інформації від банку; реалізувати право на змагальність та бути вислуханим судом. Такі дії суперечать статтям 7, 9, 41 та 129 КАС України, які гарантують рівність сторін і забезпечують змагальність процесу.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду від 02.02.2026, посилаючись на порушення норм процесуального права, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви представника позивача про виправлення помилки/внесення додаткових даних до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25.
Апелянт зазначив, що суд, посилаючись на статті 253 та 374 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), визнав допущену судом «помилку» та фактично доповнив ухвалу від 8 вересня 2025 року новими персональними даними, зокрема зазначив РНОКПП фізичної особи – боржника та визначив місце роботи боржника як реквізит виконавчого документа.
Апелянт вважає, що суд неправильно застосував статтю 253 КАС України та вийшов за межі повноважень, фактично змінив зміст ухвали, а не усунув технічну помилку, що є недопустимим ні за статтею 253, ні за статтею 374 КАС України. 
Суд обґрунтував можливість виправлення, зокрема, посиланням на статтю 374 КАС України, яка регулює порядок виправлення помилок, допущених при оформленні або видачі виконавчого документа, чим фактично змішав правове регулювання двох різних процесуальних інститутів.
Суд першої інстанції поклав в основу своїх висновків повідомлення органу ДВС про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та вимоги статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Фактично суд використав інститут виправлення описки як інструмент усунення дефектів виконання, що не передбачено жодною нормою КАС України.
Таким чином, суд першої інстанції допустив наступні істотні порушення, які порушують норми процесуального права: 
По-перше, неправильно застосував статтю 253 КАС України, використавши її не за призначенням. 
По-друге, проігнорував спеціальну норму статті 374 КАС України.
По-третє, вийшов за межі процесуальних повноважень, фактично доповнивши судове рішення новими відомостями. 
По-четверте, підмінив процесуальну форму та ототожнив проблеми виконання з наявністю описки. 
По-п`яте, допустив відступ від усталеної практики Верховного Суду без наведення мотивів.
Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, вивчив матеріали справи, перевірив доводи апеляційних скарг, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
В ухвалі суду від 8 вересня 2025 року у справі № 200/1574/25 зазначено наступне.
«Як встановлено судом з матеріалів справи, у пенсійній справі позивача зазначено його прізвище, ім`я та по-батькові, а саме – ОСОБА_1 .
За результатами розгляду даної справи судом було зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача від 10.02.2025 року про поновлення виплати пенсії та зобов`язано поновити виплату пенсії.
Представником позивача було надано відповідачу заяву від 05.06.2025 №ВЕБ-05001-Ф-С-25-105759 про надання актуальних реквізитів банківського рахунку ОСОБА_1 . До вказаної заяви було додано, зокрема, заяву позивача від 05.06.2025, у якій останній просив у виплатних документах вказувати заявника як ОСОБА_6 (без по- батькові).
Також до вказаної заяви представником позивача додано заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 про виплату пенсії на банківський рахунок НОМЕР_3 .
Як вбачається з матеріалів справи а саме, витягу з електронної пенсійної справи позивача у липні 2025 року позивачу було здійснено виплату пенсії саме на зазначеній у заяві від 03.03.2025 банківських рахунок - UA573054820000026203500902597.
Разом з тим, пенсійна виплата була повернена банком у зв`язку із невідповідністю рахунка реквізитам пенсіонера по ПІБ.
Суд в ухвалі від 29.07.2025 р. зазначив, що належним виконанням рішення суду у цій справі є виплата позивачу пенсії на його рахунок відкритий в АТ “Ощадбанк” № НОМЕР_3 , отримувач – ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 . А також витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області банківську виписку щодо перерахування пенсії позивачу, актуальну на дату подання звіту про виконання рішення суду у цій справі.
Суд зазначає, що доказів виконання вимог ухвали суду в цій частині відповідачем не надано.
Відомостей щодо перерахування та/або виплати позивачу нарахованої пенсії у серпні 2025 року матеріали справи не містять.
Таким чином рішення суду в частині негайного виконання рішення суду відповідачем не виконано».
За ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
За ч.5 ст. 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
З аналізу наведених вище норм, суд доходить до висновку, що звільнення керівника суб`єкта владних повноважень від штрафу за невиконання рішення суду можливо лише під час прийняття судом рішення за результатами розгляду звіту про виконання рішення суду.
Отже, суд, приймаючи рішення про застосування штрафу за невиконання рішення, повинен дослідити саме ті обставини, які були наявні під час прийняття судом рішення про відмову у прийнятті звіту про виконання рішення суду.
Крім того, вказані обставини мають об`єктивно ускладнювати виконання рішення суду та не залежати від волі керівника суб`єкта владних повноважень саме на момент розгляду такого звіту.
Судом не заперечується факт виконання відповідачем рішення суду у справі № 200/1574/25 в частині присудження до негайного виконання станом на дату прийняття цієї ухвали суду.
При цьому, обставини, які виникли після прийняття судом рішення про застосування до керівника відповідача штрафу, не мають ретроактивної дії та не можуть впливати на зміну рішення, яке набрало законної сили у спосіб, встановлений чинним на час його прийняття законодавством.
Апеляційним судом враховано наступні правові висновки Верховного Суду в ухвалі від 16.07.2025 у справі №640/16655/21.
«По-перше, конструкція статті 382-3 КАС України побудована таким чином, що у ній йдеться про те, що Суд при вирішенні прийнятності кожного нового звіту про виконання рішення суду, зобов`язаний одночасно вирішувати питання щодо накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу. При цьому, якщо при розгляді попереднього звіту було відмовлено у прийнятті такого і судом у зв`язку з цим накладено на суб`єкта владних повноважень штраф, то нормами чинного процесуального права не передбачено механізму для зменшення/скасування вже застосованого штрафу.
Таким чином, штраф, який встановлений ухвалою Верховного Суду від 13.03.2025, залишається чинним та не може бути зменшеним/скасованим в межах розгляду цього звіту від 09.05.2025.
По-друге, щодо наявності/відсутності підстав для застосування штрафу під час розгляду звіту відповідача 2 від 09.05.2025, враховуючи зроблені раніше висновки Суду щодо відмови у прийнятті такого звіту, слід зазначити наступне.
За змістом норм частини п`ятої статті 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
У взаємозв`язку із наведеним Суд вважає за необхідне зазначити, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності останнього за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу судового контролю як штраф у випадку відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є обов`язком суду й направлено на забезпечення повної реалізації відповідного судового рішення.
При цьому визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У свою чергу в залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання за судовим рішенням, що підлягає виконанню боржником, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим».
«Зокрема перелік таких обставин при виконанні судового рішення, яке стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), визначений у частині п`ятій статті 382-3 КАС України. А саме це відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Отже, враховуючи передбачене у частині п`ятій статті 382-3 КАС України право суду звільнити боржника від сплати штрафу за невиконання (неповне виконання) судового рішення, за наявності документально доведених обставин щодо відсутності бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, Суд розглядає як прийнятне не застосовувати до відповідача 2 штраф та надати йому можливість виконати судове рішення належним чином, здійснивши виплату нарахованої суми щомісячного довічного грошового утримання судді, у зв`язку з чим, згідно з положенням частини третьої статті 382-3 КАС України вирішив встановити новий строк для надання звіту про виконання судового рішення».
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про звільнення начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу за неповне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 200/1574/25 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60560 грн, накладеного ухвалою від 08.09.2025 в межах розгляду звіту.
За частинами 2 та 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України “Про виконавче провадження” від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII).
За п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).
Крім того, зазначеною статтею визначено, що у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Суд зазначає, що ухвала суду від 8 вересня 2025 року в частині накладення штрафу є виконавчим документом.
Під час виготовлення тексту ухвали від 08.09.2025 судом допущено помилку – не вказано РНОКПП боржника.
За ч. 1 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 3 ст. 374 КАС України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.
Така ухвала підлягає внесенню до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше наступного дня з дня її постановлення.
Судом не зазначено, що відомості “код ЄДРПОУ 13486010, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122” є відомостями про адресу місця роботи боржника.
Також суд зазначає, що місце реєстрації та/або місце перебування, дата народження боржника суду невідомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Суд наголошує, що описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).
Разом з тим, ухвала суду про застосування до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області штрафу за невиконання рішення суду є виконавчим документом.
Як вже зазначалось, вимоги до виконавчого документа чітко визначені Законом України “Про виконавче провадження”.
Статтею 374 КАС України передбачений окремий порядок для виправлення судом помилок, допущених ним при виготовленні виконавчого документа.
Суд зазначає, що незнання представником позивача чинного законодавства України, наслідком якого стала невірне застосування норм процесуального права не позбавляє його права звернення до суду із вимогою виправити допущені судом помилки.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19) вказувала на дію принципу “jura novit curia” (“суд знає закони”), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
Суд вважає, що заява представника позивача містить чіткі вимоги, належним чином аргументована.
Отже, відмова у виправленні помилки у виконавчому документі за умови, що таку помилку дійсно допущено судом, а заява стягувача містить усі необхідні відомості задля встановлення судом мети її подання може бути розцінена, як надмірний формалізм з боку суду.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для виправлення помилки в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині зазначенні реквізитів боржника, керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – ОСОБА_2 які відомі суду а саме: РНОКПП НОМЕР_2 , та зазначення місце роботи – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвали прийняті з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування ухвал суду - відсутні.
Керуючись ст. ст. 241, 250, 253, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 372-374, 382, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2025 року та від 2 лютого 2026 року у справі № 200/1574/25 за позовом Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 11 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв