С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6350/26
В справі 760/26194/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

І. Вступна частина
20 квітня 2026 року в місті Києві Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

ІІ. Описова частина
У вересні 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Позивач) до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у справі № 760/6556/24 з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнуто 20.921,39 грн у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та 5.211,20 грн у рахунок відшкодування понесених судових витрат. Зазначене рішення набрало законної сили 01.11.2024.
Вказує, що 13.06.2025 на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3. Постановою приватного виконавця від 14.08.2025 виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі.
Таким чином, на переконання Позивача, Відповідач протягом періоду з 02.10.2024 по 13.08.2025 прострочив виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, внаслідок чого, з урахуванням положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, у Позивача виникло право на стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 2.414,16 грн та 3% річних у розмірі 543,38 грн, а всього - 2.957,54 грн.
Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача понесені у справі судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3.000,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2025 позовну заяву було залишено без руху для усунення виявлених недоліків у встановлений судом строк. Після усунення Позивачем недоліків ухвалою суду від 03.11.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання, призначене на 25.03.2026, представник Позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач - ОСОБА_2 - у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку, встановленому цивільним процесуальним законом, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, доказів, які спростовували б заявлені позовні вимоги, суду не надав.

Згідно з частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позовну заяву не подав, а Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення у справі заочного рішення у порядку, встановленому главою 11 розділу III ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 05 вересня 2022 року №1519/2-5034/11 (№61-175сво21), порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того, чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01.10.2024 у цивільній справі № 760/6556/24 (провадження № 2/760/6928/24) позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 20.921,39 грн у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та 5.211,20 грн у рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Зазначене рішення набрало законної сили 01.11.2024, що підтверджується відповідною довідкою, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».
13.06.2025 Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №760/6556/24 на виконання зазначеного рішення.
На підставі цього виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.
Постановою приватного виконавця Яцишина А.М. від 14.08.2025 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 760/6556/24, виданого 13.06.2025 Солом`янським районним судом м. Києва, закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Отже, грошове зобов`язання, встановлене заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у справі № 760/6556/24, було виконано Відповідачем лише 13.08.2025, тобто з суттєвим простроченням.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Згідно зі статтями 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» Книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І Книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III Книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III Книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин, що виникають між стягувачем і боржником у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, застосовуються положення статті 625 ЦК України. Зі змісту зазначеної норми випливає, що боржник, який своєчасно не виконав судове рішення про стягнення з нього грошової суми, вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, а, отже, зобов`язаний сплатити кредитору (стягувачу) суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення суду, яким стягнуто грошові кошти, породжує грошове зобов`язання, на яке поширюються положення частини другої статті 625 ЦК України. Отже, у випадку прострочення його виконання кредитор набуває право на стягнення з боржника як інфляційних втрат, так і 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення.
За змістом статті 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Саме тому в статті 625 ЦК України визначено, що сума боргу, внесена за прострочення, має бути збільшена відповідно до індексу інфляції за весь час прострочення.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якомусь місяці індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 917/1739/17).
Судом перевірено наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.
Позивач здійснив розрахунок за період прострочення з 02.10.2024 (наступний день після ухвалення судового рішення) по 13.08.2025 (день фактичного виконання судового рішення). Сума, на яку нараховано компенсаційні виплати, становить 20.921,39 грн, тобто розмір основної суми заборгованості, встановленої рішенням суду. Застосовані офіційні індекси інфляції за період жовтень 2024 року - серпень 2025 року, опубліковані Державною службою статистики України. Кумулятивний індекс інфляції за період прострочення становить 1,115392. Розмір інфляційних втрат становить 2.414,16 грн (20.921,39 х 1,115392 - 20.921,39). Розмір 3% річних за 316 днів прострочення становить 543,38 грн (20.921,39 х 3% х 316 : 365).
Перевіривши наданий Позивачем розрахунок, суд визнає його арифметично вірним, обґрунтованим, таким, що відповідає положенням частини другої статті 625 ЦК України та фактичним обставинам справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, фактичних обставин справи, на які посилається Позивач, не спростував, контррозрахунку не надав, доказів виконання грошового зобов`язання у інші, ніж зазначено Позивачем, строки суду не надав.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтями 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 2.414,16 грн та 3% річних у розмірі 543,38 грн, а всього - 2.957,54 грн, є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими та достовірними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем під час звернення до суду із позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Відповідно до частин першої - третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами четвертою - шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022, укладеного між адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ; копію Додаткової угоди № 102 від 18.09.2025 до зазначеного Договору; копію Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.09.2025; копію платіжної інструкції від 18.09.2025 на суму 3.000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6314, виданого Радою адвокатів м. Києва 24.01.2019.
Згідно з умовами Додаткової угоди № 102 від 18.09.2025 до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 сторони погодили, що вартість послуг (гонорар) адвоката за вказаним Договором у справі, пов`язаній зі стягненням з ОСОБА_2 суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, становить 3.000,00 грн. 
Суд враховує категорію та складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, значення справи для Позивача, а також те, що заявлений розмір гонорару у сумі 3.000,00 грн узгоджується зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим на їх надання, та відповідає критеріям розумності й співмірності, визначеним частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявляв, доказів неспівмірності зазначених витрат не надав.
За таких обставин заявлений Позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3.000,00 грн є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача у повному обсязі.

IV. Резолютивна частина
Керуючись статтями 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:
1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якості відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати у розмірі 2.414,16 грн (дві тисячі чотириста чотирнадцять грн 16 копійок) та 3% річних у розмірі 543,38 грн (п`ятсот сорок три грн 38 копійок), а всього - 2.957,54 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім грн 54 копійки).
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3.968,96 грн (три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 копійок).
3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
4. Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: