ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 р.	Справа № 520/2571/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 р. (постановлену суддею Біленським О.О.) по справі № 520/2571/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо не проведення з ОСОБА_2 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 р. по 31.12.2019 р. у належному та повному обсязі та його не виплаті ОСОБА_1 ; зобов`язати Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо не проведення з ОСОБА_2 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення: з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. включно, з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року; з 01.03.2018 р. по 31.12.2019 р. із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, за вирахуванням раніше сплачених сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, його не виплаті ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 р. відмовлено у відкритті провадження у справі № 520/2571/26.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 р. та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права, а саме, Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, просили розгляд справи проводити за відсутністю своїх представників. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір у даній справі не стосується суми, яка була нарахована загиблому військовослужбовцю за життя, належала йому на день смерті, але не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, право на яке нерозривно пов`язано з особою померлого та не допускає правонаступництва.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, набуває процесуального статусу позивача у справі.
Згідно з п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка звернулася із позовною заявою або до якої пред`явлено позовну заяву, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо протиправної бездіяльності Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо не проведення з ОСОБА_2 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 р. по 31.12.2019 р. у належному та повному обсязі та його не виплаті ОСОБА_1 .
Проте, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за вищезазначеним позовом, незаважаючи на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 .
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 р., з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 170, 205, 240, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 р. по справі № 520/2571/26 скасувати.
Справу № 520/2571/26 направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено 13.04.2026 року