Справа № 211/807/26
Провадження № 2/211/2796/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сарат Н.О.
при секретарі Зоріній С.М.
у відсутність сторін, розглянувши в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що 23.01.2019 року між АТ "Ідея Банк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z75.00408.004832611, відповідачеві наданий кредит в сумі 44483,00 грн., в наслідок невиконання умов договору та несплати кредиту у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 108061,78 грн., яка складається з тіла кредиту 44465,19 грн., та відсотки в розмірі 63596,59 грн., що разом становить 108061,78 грн. 
Відповідач зобов`язався повернути суму позики у визначений термін.
07.07.2023 року між АТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до чинного законодавства України укладено договір факторингу № 07072023 у відповідності до якого АТ "Ідея Банк" передає ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні АТ "Ідея Банк" вимоги до боржників.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» загальну заборгованість в розмірі 108061,78 гривень та судові витрати в сумі 3028 гривень судового збору.
Ухвалою суду від 02.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання сторони повторно не з`явилися.
Представник позивача відповідно до прохальної частини позову просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник відповідача Трофименко М.В. надала суду відзив, згідно якого 23 січня 2019 року відповідач уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір №Z75.00408.004832611 від 23.01.2019 про надання кредиту (грошових коштів) в сумі 78 075,30 грн. (сімдесят вісім тисяч сімдесят п`ять грн. 30 коп.) з яких: 44 483 грн. – загальна сума боргу по тілу; 4 767,34 грн. – загальна сума боргу по відсотках; 28 824,96 грн. – загальна сума боргу за обслуговування, строком на 24 місяці, що зазначено в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка зазначена в п.6.1. вищевказаного договору. Разом з тим, окрему увагу слід звернути на структуру заборгованості, яка виникла за кредитним договором № Z75.00408.004832611 від 23.01.2019. Як вбачається з умов зазначеного договору та таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка міститься у п. 6.1 договору, значну частину вартості кредиту становлять платежі за обслуговування кредиту. Так, із загальної вартості кредиту у розмірі 78 075,30 грн.: 44 483 грн. становить основна сума кредиту; 4 767,34 грн. – проценти за користування кредитом; 28 824,96 грн. – платежі за обслуговування кредиту. Таким чином, розмір так званої «плати за обслуговування кредиту» становить понад 60 % від суми основного боргу, що фактично свідчить про приховане збільшення вартості кредиту та перекладення основного фінансового навантаження на комісійні платежі. Фактично така комісія не пов`язана з наданням будь-яких окремих банківських послуг та є способом збільшення загальної вартості кредиту для споживача. Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору, які призводять до значного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживача. Встановлення значних платежів за обслуговування кредиту, які фактично не пов`язані з наданням будь-яких самостійних послуг, створює істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін та призводить до необґрунтованого збільшення вартості кредиту для споживача. Як вбачається, що значну частину вартості кредиту становлять платежі за обслуговування, які фактично є приховуваним способом збільшення вартості кредиту. Так, загальна сума платежів за обслуговування становить 28 824,96 грн., що складає близько 60% від суми основного боргу. При цьому відсотки за користування кредитом становлять лише 4 767,34 грн.. Така структура платежів свідчить про фактичне перекладання основного фінансового навантаження на платежі за обслуговування, що суперечить принципам прозорості умов кредитування та може розцінюватися як приховане збільшення процентної ставки. Позивач зазначає в позовній заяві, що 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №07072023 відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z75.00408.004832611 від 23.01.2019 укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, перейшло до позивача. Також з позовної заяви вбачається, що відповідно до Реєстру боржників, який є невід`ємною частиною договору факторингу, а саме Реєстру боржників №4 до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00408.004832611 від 23.01.2019 в сумі 108 061,78 грн., з яких: 44 465,19 грн. – заборгованість за основним боргом; 63 596,59 грн. – заборгованість за відсотками; 0,00 грн. – заборгованість за комісією. 
Відповідач не отримувала від Акціонерного товариства «Ідея Банк» або Позивача будь-якого письмового повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № Z75.00408.004832611 від 23.01.2019.
Позивач у поданій позовній заяві посилається на укладений Договір факторингу №07072023 від 07.07.2023 року між ним та АТ «Ідея Банк», однак належних та допустимих доказів існування саме такого договору та переходу права вимоги до Позивача суду не надано. поданий документ не дає можливості встановити ані факт укладення саме Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, ані факт відступлення права вимоги саме щодо Відповідача. Просила відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.
Представник позивача Піскуровська А.В. надала суду додаткові пояснення згідно яких, зі змісту Кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання коштів, Відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. За приписами ч. 2 ст. 11 Закону перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.
Вказана інформація була доведена до відома Відповідача, що підтверджується тим, зокрема що Відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Жодних застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду належними доказами не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він НЕ СКОРИСТАВСЯ.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. Укладеним Кредитним договором та Договором позики передбачені всі фінансові зобов`язання позичальника, тобто до відома Відповідача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування. в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Зокрема відповідно п.5.3. Договору факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору. Слід зазначити, що дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного Позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. 
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, щодоказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. ТОВ «ФК «ЄАПБ» з метою мінімізації (оскільки відповідний реєстр боржників до договору факторингу налічує понад 50 сторінок), з метою не розкриття інформації щодо інших боржників та з метою збереження конфіденційної інформації, суду першої інстанції було надано: 1. Копія витягу з Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 (з 1 по 7 сторінку); Копія Платіжної інструкції №19913 від 11.07.2023 року; 3. Копія витягу з Реєстру Боржників №4 – Додатку № 1 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержав від Первісних кредиторів право вимоги по заборгованості Відповідача. Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, Позивачем надано Виксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Згідно статті 95 Цивільного процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Таким чином, Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності достатті 247 частини 2 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Аналогічної правової позиції дотримується і КЦС ВС в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.
В зазначеній постанові Верховний суд зауважив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року та 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зазначив, що дляпідтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія якзаінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу прававимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Таким чином, Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.01.2019 року між АТ "Ідея Банк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z75.00408.004832611, відповідачеві наданий кредит в сумі 44483,00 грн. відповідач зобов`язалася повернути суму позики у визначений термін, але не повернула, в наслідок невиконання умов договору та несплати кредиту у відповідачки виникла заборгованість, яка складається з тіла кредиту 44483,00 грн. та відсотки в розмірі 4767,34 грн., що разом становить 49250,34 грн.
07.07.2023 року між АТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до чинного законодавства України укладено договір факторингу № 07072023 у відповідності до якого АТ "Ідея Банк" передає ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні АТ "Ідея Банк" вимоги до боржників.
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, відповідач суду не надала, а тому вимога про стягнення тіла кредиту в розмірі 44483,00 грн. та відсотки в розмірі 4767,34 грн., підлягають задоволенню.
Також у відсотки за користування кредитом позивач враховує плату за обслуговування кредиту, яку оцінює в розмірі 28824,96 грн., така вимога необгрунтована, не доведена доказами та задоволенню не підллягає, так як. Позивач не надає доказів, що ним або АТ "Ідея Банк" здійснювалося для обслуговування кредиту на суму 28824,96 грн.. 
Так, відповідно до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).
Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019року у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022року у справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021року у справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021року у справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021року у справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 2.5 та розділу 2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити плату за видачу кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена комісія за обслуговування кредиту.
За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити плату за обслуговування кредиту (комісії) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно дост. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів`передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу.
Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положеньст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1ст. 612ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1ст.624 ЦК Україниякщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно дост. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
АТ "Ідея Банк" свої зобов`язання за договором виконали повністю.
Відповідач належним чином не виконала умов укладених кредитних договорів у встановлений строк. Станом на день подачі позовної заяви заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» становить в загальному розмірі 49250,34 гривень, в іншій частині позову суд відмовляє.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно дост. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1380,04 грн.
Крім того, представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн., та надає підтвердження таких витрат.
Але разом з тим, суд враховуючи часткове задоволення позову, складність справи, яка не є складною та умови справедливості та розумності, вважає можливим стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Керуючись ст. 16, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 76, 133, 247, 259,264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30), суму заборгованості за кредитним договором № Z75.00408.004832611 від 23.01.2019 року в розмірі 49250 (сорок дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 34 копійок, що складається з тіла кредиту в розмірі 44483,00 грн. та відсотки в розмірі 4767,34 грн..
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) витрати на оплату судового збору в сумі 1380 ( одна тисяча триста вісімдесят) гривень 04 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі ) гривень 00 копійок. 
В іншій частині позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 08.04.2026 року.
Суддя:	  	Н. О. Сарат