СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/30846/25
пр. № 1-кп/759/770/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року м.Київ
Святошинського районного суду м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100120000194 від 16 листопада 2025 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та без фактичного місця проживання на території міста Києва, раніше судимого:
- 01.03.2005 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;
- 25.01.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 28.11.2007 на підставі ухвали Прилуцького міського суду Чернігівської обл. від 20.11.2007 умовно-достроково на 11 місяців 3 дні;
- 06.03.2008 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 05.01.2010 по відбуттю строку покарання;
- 02.10.2012 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 01.07.2014 на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014;
- 01.07.2015 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки; згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 05.04.2016 вважається засудженим до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
- 12.04.2016 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 13.11.2018 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 05.12.2019 по відбуттю строку покарання;
- 30.09.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16.11.2021 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 309, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2022 вважається засудженим ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 12.08.2022 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 04.03.2025 по відбуттю строку покарання;
- 15.08.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
встановив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
ОСОБА_3 , будучи громадянином України, у відповідності до ст. 68 Конституції України, зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема п.п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 р. за № 637/3077.
Згідно з постановою Верховної Ради України «Про право власності 
 на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 X-II, зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї) не можуть перебувати у власності громадян.
Так, ОСОБА_3 16.11.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи неподалік ст. метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві знайшов 22 (двадцять два) патрони калібру 7,62х54R, таким чином незаконно, без передбаченого законом дозволу та в порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.9 та глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 р. за № 637/3077, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, маючи умисел на придбання та зберігання боєприпасів, придбав 22 (двадцять два) патронів калібру 7,62х54R.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та подальше носіння боєприпасів, а саме 22 (двадцяти двух) патронів калібру 7,62х54R, ОСОБА_3 , підняв та помістив вказані предмети до своєї правої кишені куртки, яка була на ньому на той час, тим самим умисно незаконно придбав та розпочав незаконно їх зберігати при собі.
Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, незаконно зберігаючи при собі вказані боєприпаси, а саме 22 (двадцять два) патрони калібру 7,62х54R, цього ж дня, вирішив скористатися послугами КП «Київський метрополітен» у м. Києві та направився до станції метрополітену «Святошин» КП «Київський метрополітен», де в подальшому о 17 год. 20 хв. у вестибюлі даної станції метро і був зупинений працівником поліції. 
В подальшому, цього ж дня о 19.49 год, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_3 , поведеного на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із правої кишені куртки, яка була на ньому, 22 (двадцять два) патрони калібру 7,62х54R, які останній за вищевикладених обставин придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
В ході досудового розслідування встановлено, що вилучені у ОСОБА_3 , під час особистого обшуку 22 (двадцять два) патрони, зокрема:
21 (двадцять один) патрон належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими гвинтівковими патронами калібру 7,62х54R, що споряджені бронебійно - запальними кулями "Б-32". Патрон виготовлений промисловим способом та придатній до стрільби.
1 (один) патрон належить до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими гвинтівковими патронами калібру 7,62х54R, що споряджений кулею «ЛПС», зі сталевим осердям "Б-32". Патрон виготовлений промисловим способом. Частина наданого патрону на дослідження придатна для забезпечення проведення пострілів.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Позиції сторін обвинувачення та захисту.
Прокурор у судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просила призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 роки. При цьому зазначила, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття; обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, не оспорював викладені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся. Просив призначити йому мінімально можливе покарання.
Захисник зауважив, що ОСОБА_3 визнав свою провину та про скоєне шкодує, просив призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.263, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав покази за змістом яких, в листопаді 2025 року неподалік ст. метро «Святошин», за зоомагазином, він знайшов патрони, що знаходились у пакеті, який був обмотаний тканиною, в наступному поклав цей пакет в карман куртки та поїхав на метро додому, але по дорозі його затримали працівники поліції. Патрони хотів віддати знайомому, який їхав на фронт. Кількість та найменування патронів підтвердив. Свої дії оцінює негативно, про скоєне шкодує.
Згідно ст.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Суд також пересвідчився в тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, підстави вважати, що обвинувачений оговорює себе відсутні. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Мотиви призначення покарання .
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, неодружений, непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо,на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 11.08.2012 року перебуває під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом в КПН «Київська міська клінічна лікарня №10», також суд зважає на стан здоров`я обвинуваченого.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.
Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.
З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за потрібне призначити  ОСОБА_3 покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 6 місяців.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 15.08.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.
Згідно ч.1, ч.4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відтак, з огляду на викладене, на підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком суд частково приєднує невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2025, застосувавши п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, та призначає  ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані. 
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
До ОСОБА_3 під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2025 (ун.№760/18325/25) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який надалі був продовжений на підставі ухвали суду від 12.01.2026 року строком до 12.03.2026.
З огляду на призначене ОСОБА_3 покарання, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. (висновок експерта від 17.11.2025 №СЕ-19/111-25/70077-БЛ). 
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до покарання призначеного  ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 15.08.2025 року, та остаточно призначити  ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3 рахувати з дати його фактичного затримання, тобто з 16 листопада 2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід застосований стосовно  ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. 
Речові докази: 
- патрони калібру 7,62х54R «Б-32» в кількості 18 шт., після набрання вироком законної сили передати до служби озброєння Департаменту управління майном Національної поліції України для використання за належністю;
- демонтовані патрони калібру 7,62х54R «Б-32» в кількості 2 шт., гільзи 4 шт., демонтовану кулю калібру 7,62х54R «ЛПС» в кількості 1 шт., після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1