Справа № 466/1327/26
Провадження № 3/466/841/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова Федорів О.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 13 лютого 2026 року о 07:30 год. у м. Львові, по вул. Шевченка, 360в, керував транспортним засобом марки «Rover 620», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. 
Так, згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що він не керував транспортним засобом та що цього факту працівники поліції не зафіксували. У автомобілі він відпочивав, перебував там певний час, в результаті чого отримав обмороження ніг. Крім того, ніхто не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, а його особу не встановили. Наполягав на тому, що знайомі поїхали у справах, а йому доручили перебувати у автомобілі. Чому автомобіль був на паркані, йому не відомо, можливо, хтось ним так туди заїхав. Крім того, йому не зрозуміло, як могло так статись, що нібито відбулась дорожньо-транспортна пригода, а автомобіль без механічних пошкоджень. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надала показання про те, що 13 лютого 2026 року зранку, близько 07:30 год вона прокинулась від того, що почула дуже гучний звук зіткнення, через що злякалась. Одразу ж встала, одягнула пальто та вибігла з приміщення. Приміщення знаходиться на цокольному поверсі будівлі по вул. Шевченка, 360в, у м.Львові. Коли вибігла на вулицю побачила, що водій заїхав автомобілем у паркан, який стоїть одразу біля будівлі. Цим водієм, як вона потім дізналась, був ОСОБА_1 , який є присутній в судовому засіданні. Раніше вона його не бачила та не знайома з ним. Якраз коли вона вибігла з будинку, то водій здавав автомобілем назад, перемкнув передачу та знову рвонув вперед, у цей же паркан. Складалось враження, що водій не розуміє, що робить. Вона негайно зателефонувала на лінію 102, повідомила, що сталось, та що водій намагається втекти; почала знімати відео інциденту на свій телефон. Уже коли автомобіль заїхав вдруге у паркан, він там зачепився, водій намагався виїхати, але йому це не вдавалось. Одразу після цього прибули працівники поліції, які зафіксували, що водій був у абсолютно неадекватному стані, не реагував на прохання, не розумів, що з ним відбувається. Було зрозуміло, що він у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції намагались встановити його особу, пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, а потім склали кілька протоколів. 
Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали показання про те, що вони є поліцейськими Управління патрульної поліції у Львівській області та 13 лютого 2026 року прибули на виклик 102 від жінки, яка вказувала, що сталась дорожньо-транспортна пригода та водій намагається покинути місце події. Вони прибули на вул. Шевченка, 360в, швидко та побачили, що автомобіль, яким заїхали у паркан при будинку, зачепився колесами та ліг на дно, а тому водій не міг зрушити з місця. Відкривши двері біля водія, вони побачили, як пізніше встановили, ОСОБА_1 , який ледь міг рухатись та говорити, не розумів, що відбувається навколо. Їм одразу стало зрозуміло, що водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того, при відкритті дверей, з автомобіля випала пляшка. Вони певний час намагались встановити особу водія, який не міг нічого пояснити та знайти документи. Потім запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі. Водій відмовлявся. Після цього було складено кілька протоколів та винесено постанову за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, не пред`явив, не мав при собі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, діючого поліса обов`язкового страхування. Жодних сумнівів у тому, що саме цей водій керував транспортним засобом не було, оскільки це підтвердили очевидці події, а обставини були такі, що ОСОБА_1 у такому стані не міг опинитись в авто після того, як ним щойно хтось керував. 
Згідно з вимогами ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідальність, передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Окрім пояснень свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дослідила також матеріали справи та долучені до протоколу відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції. Про наявність таких відеозаписів зазначено у самих протоколах. Відеозапис розпочинається з моменту прибуття працівників поліції на місце ДТП. На відеозаписі зафіксовано увесь процес спілкування з ОСОБА_1 та встановлення особи, стан ОСОБА_1 , який не міг спілкуватись у відповідній манері, не міг надати будь-яких документів на транспортний засіб. Зафіксовано також пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі, від чого водій відмовився. 
Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він, будучи особою,яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт вчинення та винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення, стверджується належними і допустимими доказами: протоколом про адміністративні правопорушення від 13 лютого 2026 року серії ЕПР1 №590087, рапортом, відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, направленням на огляд на стан алкогольного сп`яніння, поясненнями свідків.
При призначенні адміністративного стягнення враховую особу порушника, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності, обставини вчинення адміністративного правопорушення. Ураховую, що завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення, є, зокрема, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відсутні. Тому висновую, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складений 20 квітня 2026 року.

Суддя          О.П. Федорів