Справа №: 343/19/26 
Провадження №: 2/343/264/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
25 лютого 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Керніцького І. І.,
секретаря – Луцик Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд –
В С Т А Н О В И В:
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
Позивач просить ухвалити рішення, яким:
-шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 16.05.2020 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 46, - розірвати;
-неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з нею.
-стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .
Свої вимоги мотивує тим, що 16.05.2020 року вона з відповідачем по справі зареєструвала шлюб, який зареєстрований 16.05.2020 року у Долинському відділі ДРАЦС, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 46. За час спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього часу стосунки між нею та Відповідачем розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Окрім того, у період спільного проживання та після фактичного припинення сімейних відносин Відповідач систематично обмежував її особисті немайнові права, зокрема контролював коло її спілкування, здійснював тиск щодо зовнішнього вигляду та вибору одягу, а також обмежував її у фінансових питаннях, що свідчить про відсутність взаємної поваги та рівності подружжя. Така поведінка Відповідача негативно впливала на психологічний стан у сім`ї та унеможливила подальше спільне життя. В зв`язку з цими обставинами вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.
Процесуальні дії у справі
14.01.2026 року відкрито провадження в даній справі та вирішено розгляд даної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Сторони в судове засідання не прибули.
Cуд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.
У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.09.2020 свідчить про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 16.05.2020 року Долинським відділом ДРАЦС зареєстровано шлюб. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка “ ОСОБА_5 ”, дружини “ ОСОБА_5 ”.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї.
Позивач не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася. Відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю.
З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Беручи до уваги волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задовільнити.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, то суд зазначає, що дана позовна вимога також підлягає до задоволення з урахуванням наступного.
Як встановлено в судовому засіданні в сторін за час спільного проживання в шлюбі народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_3 , виданого Долинським районним відділом ДРАЦС 05.01.2021 року батьками дитини зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - сторони по справі.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 3512 грн., 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років від цієї суми становить 1756 грн.
Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Встановивши вищезазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги на її утримання, а в силу положень статті 180 СК України, яка покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері.
Враховуючи всі фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі зі всіх видів доходу однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Суд не вирішує питання розподілу судових витрат за позовну вимогу про розірвання шлюбу, оскільки відповідне прохання позивача в позові відсутнє.
На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112,113, 180, 181, 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовільнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.05.2020 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 266 - розірвати.
Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу залишити “ ОСОБА_5 ”.
Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матір`ю – ОСОБА_1 .
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06 січня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1331 грн 20 коп., що підлягає зарахуванню до державного бюджету за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 25 лютого 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 паспорт № НОМЕР_4 , виданий 08.10.2020 року, РОНПП НОМЕР_5 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду  І. І. Керніцький