Справа № 761/37836/25
Провадження № 2/761/4125/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Пономаренко Н.В.
за участю секретаря Яцишина А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
встановив:
У вересня 2025 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з якою позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІН» 26 962,76 грн., шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та розподілити судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.08.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (далі - ТДВ «СК «Гардіан», позивач) та ОСОБА_2 (далі - власник транспортного засобу) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № AР-5631418, забезпечений транспорт «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 .
У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3 , 14.11.2021 о 02 год. 00 хв. на пр. В. Лобановського, 4-ж, в м. Києві залишав автомобіль «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1 , який покотився, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Ford» д.р.н. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 15.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. Він же, 14.11.2021 року о 02 год. 00 хв. на пр. В. Лобановського, 4-ж, в м. Києві залишив автомобіль «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_1 , який покотився, тобто - вчинив дії які призвели до ДТП, не дочекавшись працівників поліції, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди - залишив місце поді, чим порушив п.2.10а, п 2.10д Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. №1306., за що передбачена відповідальність, згідно ст. 122-4 КУпАП. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124,122-4 КУпАП, визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Chevrolet», д.р.н. НОМЕР_3 , що підтверджується постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 18.01.2022 року у справі № 760/31649/21.
Позивачем зазначено, що згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № AP-5631418, на підставі страхового акту №G-15409-1 та № G-15409-2, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ford» д.р.н. НОМЕР_2 , складає - 26 962,76 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «ГАРДІАН» відшкодувало власнику транспортного засобу «Ford» д.р.н. НОМЕР_2 , витрати на ремонт автомобіля в загальній сумі - 26 962,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29227 від 05.01.2022 року та № 27733 від 10.12.2021 р.
Позовна заява мотивована тим, що враховуючи, що відповідач будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди дорожньо-транспортної пригоди - залишив місце події, що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.01.2022 у справі №760/31649/21, то ТДВ «ГАРДІАН» на підставі п.п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 26 962,76 грн.
У зв`язку із чим позивач просить суд, позов в порядку регресу задовольнити.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засіданні сторона позивача не з`явилась, про місце дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, до суду подано заяву представником позивача у якій він просив здійснити розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. 
Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається із постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року справа № 760/31649/21, яка набрала законної сили 28 січня 2022 про свідчить відповідна відмітка на копії вказаної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.
Як вбачається із постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року справа № 760/31649/21, що 14.11.2021 року, о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , в м. Києві по пр. В.Лобановського, 4-ж, залишив автомобіль марки «Шевролет Круз», д.н.з. НОМЕР_1 , який покотився, не вживши всіх заходів щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.15.12 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Крім того, 14.11.2021 року, о 02 годині 00 хвилин, в м. Києві по пр. В.Лобановського, 4-ж, ОСОБА_4 , будучи водієм автомобіля марки «Шевролет Круз», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дії, які призвели до зіткнення з автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , не дочекавшись працівників поліції, місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п. 2.10а), п.2.10д) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що ДТП 14.11.2021 сталось із вини ОСОБА_1 та останній після ДТП місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.
02.08.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (далі - ТДВ «СК «Гардіан», позивач) та ОСОБА_2 (далі - власник транспортного засобу) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № AР-5631418, забезпечений транспорт «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинні на момент виникнення правовідносин (далі Закон № 1961-IV).
Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Власник пошкодженого транспортного засобу «Ford» д.р.н. НОМЕР_2 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про страхове відшкодування.
Відповідно до аварійного сертифікату 14-D/10/79 від 14.12.2021 встановлено, що вартість матеріального збитку, яка завдана власнику колісного транспортного засобу «Ford F150», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 24.11.2021 складає 33 639,31 (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали).
Пунктом 36.2, ст. 36 Закону № 1961-IV, визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «СК «Гардіан» на підставі страхового акту №G-15409-1 та № G-15409-2 сплатило страхове відшкодування в розмірі 26 962,76 грн. на рахунок власником транспортного засобу «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 у зв`язку із ДТП 14.11.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 29227 від 05.01.2022 року та № 27733 від 10.12.2021 року.
Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 цього Закону № 1961-IV встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1961-IV розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб (п. 7.1).
Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно вимог ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Так, ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
При цьому, як передбачено п.36.2 ст. 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (його представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Відповідно до абзацу «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону Украйни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Беручи до уваги наведене, а саме, доведену обставину що встановлена Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року справа №760/31649/21, а саме залишення ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю місця пригоди, суд приходить до висновку, що враховуючи вищезазначене та керуючись ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, ч. «в» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позовна заява підлягає задоволенню та стягнення із ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26 962,76 грн.
Крім того, позивачем, також заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, зокрема на професійну правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу надано до суду копії наступних документів: копію договору про надання правової допомоги від 07.11.2023 року укладеним між ТДВ «СК «ГАРДІАН» та адвокатом Капля Аліною Степанівною, копію акту № 23 про наданні послуги від 12.08.2025 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 07.11.2023, копію платіжного доручення №244283 від 13.08.2025 про оплату згідно акту №23 від 12.08.2025.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ГАРДІАН» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.
Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 990, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-289, 352, 354, ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26 962,76 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», код ЄДРПОУ: 35417298, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96.
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресам: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 02.03.2026 року.

Суддя: