Справа №295/1024/26
Категорія 38
2/295/2035/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій зазначив, що 01.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №229462044. 
На виконання умов вказаного договору кредитор надав відповідачу грошові кошти у сумі 21 100,00 грн., таким чином виконавши свої зобов`язання.
Вказав, що у подальшому право вимоги за вказаним договором перейшло від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
В свою чергу, 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №31/0724-01.
15.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №15/07/25-Е, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржників, зокрема і до відповідача ОСОБА_1 .
Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 101 365,08 грн, з яких: 21 099,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 80 266,08 грн. - заборгованість за відсотками.
Посилаючись на норми чинного законодавства та вказуючи на ухилення позичальника від виконання обов`язку з повернення отриманої суми кредиту та нарахованих відсотків, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 02.02.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» як кредитодавцем та відповідачем як позичальником було укладено договір кредитної лінії №229462044 від 01.11.2023 року.
Згідно з умовами договору, сторони визначили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 21 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (п. 2.1). Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7050,00 грн. 01.11.2023 року, що є датою надання кредиту (п. 2.3). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором (п. 2.4). Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору (п. 2.5).
Сторони погодили, що встановлений договором строк Дисконтного періоду (15 днів) може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х – Y), де: Z – кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y – дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів (п. 3.2). Для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 15 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1110,45 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій інформується через особистий кабінет (п. 3.3). Продовження строку Дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов договору в бік погіршення для позичальника. Всі істотні умови які застосовуються протягом всього строку дії цього договору зазначені в цьому договорі в момент його укладення. Оскільки пролонгація не є зміною істотних умов договору, зокрема строку дії договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим договором умов користування кредитом без зміни строку дії договору (п. 3.4).
Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4028-08XX-XXXX-8413, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п. 5.1).
Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином (п. 8.3):
П. 8.3.1. за період від дати видачі кредиту до 16.11.2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 383,250 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,050 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі – Дисконтна процентна ставка);
П. 8.3.2. у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 16.11.2023 року проценти нараховуються за ставкою 383,250 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,050 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі – Індивідуальна процента ставка).
П. 8.4. після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», право вимоги до боржників перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
Додатковим угодами № 19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року, строк дії договору факторингу, №28/1118-01 від 28.11.2018 року продовжувався.
Згідно з договором факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до боржників.
Між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 року, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржників, а також до відповідача ОСОБА_1 .
З реєстру боржників до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 року вбачається, що відповідач є боржником за кредитним договором №229462044 від 01.11.2023 року, а загальна сума заборгованості становить 101 365,08 грн., з них: 21 099,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 80 266,08 грн. – заборгованість за відсотками.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.
Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами з даними про застосування електронного одноразового ідентифікатора (KYYJ).
Крім того, платіжними дорученнями та довідками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» підтверджується переказ коштів у сумі 7050,00 грн., 7000,00 грн., 7050,00 грн., які здійснені 01.11.2023, 03.11.2023, 06.11.2023 на картковий рахунок відповідача 4028-08хх-хххх-8413.
Отже, суд доходить висновку про виникнення між сторонами правовідносин, що випливають із договору кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. 
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
З дослідженої судом інформації за укладеним договором слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість в сумі 101 365,08 грн., з них: 21 099,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 80 266,08 грн. – заборгованість за відсотками.
Оскільки за результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав кредитора та необхідність їх поновлення, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнути заявлену учасником та обґрунтовану поданими доказами суму заборгованості.
На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Верховний Суд у своїй постанові від 24 листопада 2021 року по справі № 420/1109/20 зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вказуючи на потребу відшкодування витрат в сумі 7000,00 грн., позивач надає договір про надання правничої допомоги від 20.08.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та Партнери», в особі адвоката Соломки Олексія Володимировича, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому – передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 20.08.2025 з переліком наданих правових та юридичних послуг.
Надаючи оцінку наведеним доказам, суд звертає увагу на непропорційному завищенні вартості послуг з огляду на складність справи, обсягу її матеріалів, пов`язаної із цим об`єктивної потреби у часі. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вважаючи їх неспівмірними, суд, керуючись принципом розумного підходу до визначення обсягу часу, необхідного для досягнення мети надання кваліфікованої та достатньої правової допомоги, вважає необхідним зменшити розмір витрат за договором про надання правничої допомоги та визначити їх на рівні 2000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, заборгованість за договором кредиту №229462044 від 01.11.2023 в сумі 101 365,08 грн., з них: 21 099,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 80 266,08 грн. – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М. Лєдньов